NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Сюзенн.
Сюзенн!
Люсьєне!
Ні!
Люсьєне!
Сюзенн!
Допоможіть!
Стійте!
Почекайте!
Сюзенн!
На допомогу!
-У чому справа? -Шпигун!
-Що? -Він німецький шпигун!
-Назад! -Ані руш!
Ні!
Я попереджав.
Бачиш, що ти змусила мене зробити?
Якщо не виконуватимеш мої накази,
наступним буде твій лікар.
П'ЯТА СЕРІЯ
Он той?
-Тримайтеся, останні двоє. -Уперед.
Як ви? Скоро повернуся. У вас не так усе погано.
Хлороформ.
Усе буде добре.
Видужаєте.
Кляранс, давайте далі я.
Затискач.
Знаєте, скільки важких поранених прибуло?
Де ви були?
Була потрібна чоловікові.
Це востаннє.
У вас талант до медицини.
Та що з того, якщо на вас не покластися?
На вас чекає мій батько.
Знаєте чому?
Він сам вам скаже.
Я сповідаюся перед Богом..
Я визнаю, що згрішила
у думках,
у словах, діях і бездіяльності.
Благаю Діву Марію,
янголів і всіх святих
молитися за мене Господу нашому Богу.
-Сімсот п'ятдесят. -Ось.
На 50% менше.
Дев'ять дівчат — це замало.
До того ж, твоя Маргарит учора взагалі не працювала.
Я поговорю.
Розмови недостатньо.
Хай поважає тебе.
Маргарит!
-Підійди. -Що?
Де була минулої ночі?
На передовій зі швидкими, врятували близько 100 солдатів.
Думаєш, можна працювати, коли заманеться?
А що мені було робити?
Дозволити їм померти, щоб потрахатися?
Це твоя проблема.
Твоя праця за кермом швидкої мені байдужа.
Годі вже, Івонн.
Куда ти?
-Кличуть у штаб. -Чому?
Не знаю.
Розкажеш потім.
Ви погляньте.
Яка повага.
Це ти плазуєш перед нею.
Від неї самі неприємності.
Пам'ятаєш, що ми обіцяли одне одному?
Що ти не дурітимеш від жодної жінки.
Не хочу, щоб ти знову страждав.
Я цього не витримаю.
Розумієш?
Так.
Дай мені спокій, Івонн.
-Зрозумій… -Дай мені спокій!
На світанку німці відступили на кілька кілометрів.
Найімовірніше, вони зараз тут.
Дати наказ наступати?
Можливо, це пастка.
Пригадайте Моранж.
Відступили для зручнішого нападу.
Зачекаймо.
Доповісте знову ввечері.
-Так, генерале. -Генерале.
Вони тут.
Я відійду ненадовго.
Дякую, що прийшли, пані.
Особливо вам, пані Девіттт,
зважаючи на ситуацію.
Президент Республіки пан Раймон Пуанкаре шукає
тривкі символи, щоб підняти бойовий дух нації.
Учора він телефонував,
і я подумав про ваші швидкі.
Це нова, але чудова ініціатива.
Вона надихне інших жінок.
Тому він вирішив висунути вас на нагороду
за вашу службу батьківщині.
Завтра він буде тут. Церемонію заплановано о другій.
Звісно, буде й преса, щоб розповсюдити лиця героїнь.
Генерале, хочу дещо попросити.
Будь ласка, знайдіть місце, де дівчатам жити.
Після інспекції дому в них нема.
-Я спробую. -Дякую.
-Дякую.
Пані Девітт, затримайтеся, будь ласка.
Військове міністерство замовило ще десять вантажіво
Дякую.
Сподіваюся, обставини не завадять вам
прийняти запрошення президента.
Я прийду.
Ваші швидкі врятують життя багатьох наших солдатів.
Будьте сильною попри темні часи.
Дякую.
Каролін.
Віктор.
Мені шкода.
Мені так шкода.
Я поруч.
Чуєш мене? Я з тобою.
Я ще нікому не казала.
Мадлєн…
Це розіб'є їй серце.
А Шарль забере фабрику.
Він знищить усе, що збудував Віктор.
У мене тепер нічого нема.
Ні, Каролін, у тебе є твої швидкі.
Робітниці довіряють тобі, і фабрику добре знаєш ти.
Закон на його боці.
Ні, на твоєму.
Завтра тебе нагородить медаллю сам президент республіки.
І тоді Девітти тебе не торкнуться.
Вони не посміють.
Нічого їм не кажи до візиту Пуанкаре, гаразд?
Він був надзвичайною людиною, люба пані.
Я хотів би висловити
свої щирі співчуття.
Мене надзвичайно засмутила його смерть.
Наш робітник загинув на фронті.
Альфонс Шміт.
Бідна Наталі тепер мати-одиначка.
Чому вас кликали до генштабу?
Генерал Дюверне замовив у нас ще десять швидких.
Завдяки ньому ми отримаємо нагороду за служби швидкої допомоги.
Я і ще три жінки.
Нагороду?
Від самого президента Пуанкаре. Завтра він буде в Сент-Поліні.
Нарешті гарні новини.
Шарлю, для тебе вони теж гарні. На тебе зачекалися в міністерстві.
Я покійник, Марселю.
Бісова невістка переконала генерала.
Так, я все знаю.
А як щодо…
Моєї долі? Я позичив тобі гроші.
За 24 години я буду на фронті.
Хіба що з твоєю невісткою щось трапиться.
Ходімо зі мною.
Двері, Гастоне.
Ось.
Це Люґер.
Пістолет німецької армії.
Якщо кишка тонка, знайду справця.
Що ти робила в штабі?
Генерал Дюверне викликав.
Чому?
Завтра приїде президент Пуанкаре.
Хоче нагородити нас за швидкі. Я не йду.
Ні, йдеш.
-Ми йдемо разом. -Надто небезпечно.
Невже ти досі не збагнула правила?
Я мовчу щодо тебе, а ти виконуєш мої накази.
Пуанкаре хоче познайомитися. Вдамо гарну сім'ю.
Там будуть фотографи.
Хочете, щоб мене впізнали?
Якщо я потону,
то й вас утягну.
Бачиш дівчинку?
Роздивися її.
Її звати Клодін. Це моя донька.
Вона вже тиждень у німців у полоні.
Чому?
Ми з Жанн працювали на французьку розвідку.
Ми вдавали подружжя.
Але хтось мене видав.
Німці вдерлися до мого дому,
вбили мою жінку
і забрали дочку.
Якщо я не надам їм інформацію про наступ французів,
я її більше не побачу.
Тому ти робитимеш усе за планом.
Мені потрібна довіра Пуанкаре.
Мати Аньєс?
Мати Аньєс.
Уже йду.
Я хотів вас привітати.
Чув, ваші досягнення помітила Республіка.
Це така честь для церкви.
У вас усе гаразд?
Ви запізнилися на ранкову месу.
Не пригадую такого за всі 20 років.
Вибачте мені.
Я також помітив, що ви давно не були на сповіді.
Жахи, з якими ви стикаєтеся щодня,
є перевіркою вашої віри.
Не забувайте, що сповідь дозволяє знайти шлях до Бога.
Може, пора сповідатися?
Іншим разом. Мене чекають у лікарні.
Дуже добре.
-Удачі вам, панове. -Так, пані.
Добрий день.
-У вас усе гаразд? -Так.
А у вас?
-Як почуваються ваші бійці? -Усе добре.
Сьогодні ми відпочиваємо.
Ваші швидкі просто неймовірні.
Чув, вони врятували десятки життів.
-Вас нагородить президент. -Так.
Випускників Сен-Сіра теж запросили.
Хочете перекусити з нами?
-Це не висока кухня, але… -Так.
Із задоволенням.
Сигарету?
Дякую.
Можна дещо запитати?
Так, звісно.
Як така жінка, як ви, стала…
розумієте…
Проституткою? Ви про це?
Ви варті більшого.
Це довга історія.
Фернан!
На допомогу!
Допоможіть!
-Фернан! -Що відбувається?
Якого біса ти накоїв?
-Що відбувається? -З дороги!
Фернан!
Відійдіть!
Передозування.
-Хто це приніс? -Не знаю.
-Звідки тут це лайно? -Я нічого не знаю.
-Покажіть руки! -Я не вживаю.
Я не вживаю наркотики!
Солдати!
Коли це лайно потрапило в табір?
Язики проковтнули?
Якщо заб'єте цим вени, німці вас, як псів, перестріляють!
Хто ховатиме це лайно, матиме справу зі мною!
-Усім зрозуміло? -Так.
Усім зрозуміло?
Так, лейтенанте!
Дякую.
Новачка? А мені місце залишиш?
Ви до війни за школярками бігали, чи що?
Ходімо зі мною.
Ні, я хочу залишитися!
Івонн обіцяла гроші. Мені це треба!
У вас немає жодних меж.
Якби не санінспекція, ми б не звільнили половину дівчат.
Послухай, ти неповнолітня. Тобі світить тюрма.
А їм за це нічого не світить, крім твоїх грошей.
Не йди туди. Ти про це пошкодуєш.
Ходімо зі мною.
-Не певен, що Марсель цьому зрадіє. -Переживе.
Як скажеш, Івонн.
Не душила б ти так брата.
Не лізь у наші справи.
Давайте, дівчата!
Фруфру
У спідниці жінка
Фруфру
Співай!
Фруфру
Беззаперечно, жінка
Спокусить
Але стережися
Її солодкої фруфру
За нове життя!
Ми живемо, як волоцюги!
Помовч!
Але ми вільні,
а це просто безцінно.
Жодних тепер Івонн і Марселя!
Жодних хлопців, що думають, ніби ми обожнюємо ноги розсувати.
А я дійсно обожнюю!
-Бо ти шльондра! -У минулому!
Треба поговорити.
Івонн усе розповіла.
Вона схибила. Дарма найняла дівчисько.
А ти ніби був проти.
Маргарит.
Ти заслуговуєш на краще.
Ми можемо працювати інакше.
У мене є ліпша пропозиція.
Можеш наймати дівчат… наприклад, у Парижі.
Ти ж кількох знаєш.
Отримуватимеш приємний відсоток.
Що ти таке пропонуєш?
Об'єднатися?
З тобою?
Саме так.
А твоя сестра? Як їй таке?
Чхати я на неї хотів.
Я в цьому не певна.
Я все життя працювала на таких виродків, як ти.
Усі мене одразу трахали.
Але не ти.
Хіба не дивно?
Ти мене не торкався.
Чому?
Що, боїшся мене?
Невже закохався?
Годі дурепу клеїти.
Треба було мною скористатися, поки міг.
Я ніколи не об'єднаюся з таким, як ти.
Чуєш мене?
Ніколи.
Забудь про мене.
Забудь.
А ти не забудь, що завжди будеш повією.
Власнику, треба повернути руду.
Сучка вміла насолоджуватися.
Вона точно не прикидалася.
Деякі просто ноги розсувають, а ця сучка хапала мій член…
Марселю, припини! Ти його вб'єш!
Аґнес?
Я знаю, що ви там.
Маю з вами поговорити.
Те, що було минулої ночі,
для мене серйозно.
Я постійно думаю про вас.
Не можу й уявити, як вам важко.
Аґнес.
Я вас кохаю.
Благаю,
відкрийте, втечімо разом.
Подалі від усіх жахів.
Це неможливо.
Неможливо.
Мати, ми хотіли висловити вам наше захоплення.
Захоплення?
Ми пишаємося вашою нагородою.
Ви є для нас усіх прикладом.
І Жанн теж.
Дякую.
Я можу допомогти?
Облиште мене!
Цей солдат для вас більше, ніж пацієнт.
Я була щасливою
обруч із Богом.
Єдиним чоловіком у моєму житті.
Я не знаю такого кохання.
Але знаю, що кохати людину — це не злочин.
Байдуже, німця чи ні.
Тілесна насолода — злочин!
Я дала обіт цнотливості.
Я зрадила слово Боже.
І церкву.
Я не можу тут залишатися.
Але ви нам потрібні.
Ви потрібні пораненим. Війна йде!
Думаю, Бог може вам це пробачити.
Я так не можу.
Не можу щодня його бачити.
Я не можу.
Боже мій…
На караул!
Любі співвітчизники,
дух панування
загрожує свободі наших людей.
Протягом багатьох років
наша країна йшла
до демократичного миру.
Хочу вшанувати
сміливість і відданість жінок,
що за відсутності чоловіків
день за днем підтримують
наших доблесних солдатів.
Сьогодні я хотів би подякувати пані Каролін Девітт,
що керує новим заводом швидкої допомоги у Сент-Поліні.
Пані Жанн Шарр'є,
медсестрі в лікарні Сент-Поліна.
Настоятельці Аньєс,
що відповідає за монастир,
а тепер і госпіталь для наших поранених,
і приносить честь усій церкві.
Пані Маргарит де Ланкастель,
водійці швидкої.
Вітаю з вашою хоробрістю.
Дякую.
Браво!
Вітаю вас.
Щиро дякую. Ви робите честь усій Франції.
Дякую від імені Республіки.
Дозвольте, пані.
Не рухай
Зараз повернуся.
Я почекаю.
Мої вітання.
Дякую.
Я багато думала про ваші слова.
-Я кажу багато дурниць… -Ні, небагато.
І…
Я хотіла подякувати.
Я пішла з борделю.
Це все завдяки вам.
Ось.
Не знаю, що саме з цього вийде.
Для мене це авантюра, але…
Усе буде добре.
Це правильне рішення.
Коліне…
Я хотіла сказати…
Ні, стійте!
-Що? -Ви помиляєтеся.
Маргарит! Зачекайте!
Не підходьте! Геть!
Маргарит!
Маргарит.
Він у мене закохався.
Мій син у мене закохався!
Я ніколи не скажу йому, хто я!
-Стривай… -Відчепися!
Зникни, як десять років тому.
Повертайся до буржуазного життя, якого так прагнула!
Уже навіть не треба змушувати себе трахатися!
Я й не змушувала себе.
Моя повага, пане президенте.
Льотчик капрал Шарр'є.
Хотів подякувати за честь, надану моїй дружині.
Цілком заслужену.
-Льотчик? -На жаль, мене поранили.
Я демобілізований.
Але я вже одужав і хочу й далі служити своїй країні.
Це робить вам честь.
Ходімо вип'ємо з нами, усе розкажете.
Пані Шарр'є, після вас.
З радістю. Дякую, пане президенте.
Що з тобою?
Що з вами, пані Шарр'є?
Нема чим дихати. Мені погано.
Можеш проводити? Перепрошую.
Подбайте про дружину.
-Перепрошую. -Усе гаразд.
Будь ласка.
Як ви? Чимось допомогти?
Усе гаразд, дякую.
Погратися захотіла?
Я не зраджу свою країну.
Як мені ще до тебе достукатися?
Я все зроблю заради доньки.
Тому годі прикидатися, й ходімо назад.
Зрозуміло?
-Зрозуміло? -Жанн?
Жанн!
-Що сталося? -Упала, бо запаморочилося.
-Ходімо, я подивлюся. -Усе гаразд.
Усе добре, Жозефе.
На нас чекає президент.
Ми пишаємося вами, мати.
Чудово бачити вас із президентом.
Сестра Кляранс має рацію.
Ви були бездоганною.
Я наказав надати кілька полків для вашого наступу.
Ви відштовхнете німців, як Жоффр у Марні.
Сподіваюся, дочекаємося.
Якщо впаде Сент-Полін, далі вже східна лінія фронту.
Або Париж.
Чому б не використати льотчика для розвідки над ворожим фронтом?
Офіцер медичної служби його демобілізував.
Так, я знаю.
Та він каже, все гаразд.
Нам зараз особливо потрібні такі таланти.
Адже він доброволець.
Як ви, пані Шарр'є?
Набагато краще, дякую.
Просто запаморочення.
Ви казали, хочете повернутися на службу?
Не можу дочекатися, пане президенте.
Прокляття!
Алло?
Добрий день, пані Девітт. Це мер.
Добрий день, пане.
Усе гаразд?
Так.
Але це я маю вас запитати.
Я чув про Віктора.
Про Віктора?
Ви не знаєте?
Він помер три дні тому.
Помер?
Я вам щиро співчуваю, пані.
Як ви могли приховувати його смерть?
Я хотіла сказати…
Ви чудовисько.
Ви чудовисько!
Хто помер?
Твій тато, сонечку.
Це правда, мамо?
Аґнес,
знати, що ви страждаєте через мене, нестерпно.
Тому я йду.
Спробую приєднатися до сім'ї у Швейцарії.
Моя доля у Божих руках.
Одного дня війна закінчиться,
і тоді ми знову зустрінемося.
Я на вас чекатиму.
Ваша любов,
Тілль фон Гоффштан.
Глибше!
Женев'єв…
Відкинь сумніви.
Іди з миром, дитя моє.
Переклад субтитрів: Анна Туркіна