NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Не маєте права, мати Аньєс.
Ваші слова марні.
Розумію ваш біль, але ви добре знаєте,
що Господь засуджує тих, хто призначає собі час смерті
замість Усемогутнього.
Усемогутній засудить не її.
Якщо ви тут залишаєтеся,
то виправдовуєте її гріх.
Ви станете її спільницями.
Жодна з вас не зможе прийняти обіт і стати черницею.
Палатимете в пеклі з нею,
якщо не повернетеся на правильний шлях.
Панове,
віднесіть тіло до братської могили.
СЬОМА СЕРІЯ
-Доїла, сонечку? -Так.
Надягай пальто. Ми їдемо.
Мадлєн залишається.
Я не дозволю їй стати як ви.
Перелюбство карається законом.
У вас тепер нічого нема.
Як ви забезпечите Мадлєн?
Я запросто отримаю опіку.
-Так і є. -Відпустіть!
-Дві жінки — ненормально! -Пустіть!
-Ви погана мати. -Годі!
-Пустіть мене! -Погана мати!
-Жане! -Ні!
-Мамо! -Мадлєн!
-Мамо! -Пустіть мене, Жане!
-Ні! Мадлєн! -З пані Девітт так не можна!
-Ні! -Мамо!
Жане, пустіть!
-Мадлєн! -Ідіть, пані Девітт!
-Пустіть мене! -Мамо!
-Ідіть! -Мамо!
-Мадлєн!
-Мамо! -Елеонор! Пустіть її!
Відпустіть її!
Мадлєн!
Ідіть, пані Девітт.
Так краще для вашої доньки.
Знайдіть допомогу.
Повернетеся пізніше.
Ідіть, кажу!
-Відпусти! -Спокійно.
Відпусти, кажу!
Відпусти мене!
Я не хочу з тобою жити! Мама за мною повернеться!
Мадлєн!
У мене немає вибору.
Іноді матері роблять те,
що шкодить їхнім дітям.
Хай і ненавмисно. Але їй сюди не можна.
Розумієш?
Ми будемо щасливі разом, обіцяю.
Я люблю тебе.
Ти все, що в мене є.
Чуєш?
-Маргарит тут? -Ні, вже поїхала.
Ви-то як?
Можна тут пожити?
Авжеж, ласкаво просимо.
Ходімо.
Уперед!
Ану рухайтеся!
Швидше!
Нагору!
-Нагору! -Уперед!
Швидше.
Нагору!
Усе, їдьмо!
Що трапилося?
Колін ударив капітана Делілля.
Його везуть на суд.
Чому він це зробив?
Він нас рятував.
І що йому за це буде?
Розстріл.
Війська бунтують.
Це неприйнятно, з газом чи ні.
Кажете, це зробив випускник Сен-Сіра?
Підтверджую.
Лейтенант де Реньє, якого я заарештував
із п'ятьма його солдатами, що тікали.
Чому він вас ударив?
Він ігнорував мій наказ і казав солдатам відступати.
Він має бути прикладом.
За статтею 238 Кодексу військового правосуддя.
Не буде наслідків — солдати відмовляться битися.
Дезертирів засудити до страти.
Дякую, генерале.
-Я маю поговорити з генералом. -Він сьогодні не приймає.
Це не прохідний двір.
Зупиніть її!
Стійте!
Пустіть мене!
-Заспокойтеся! -Генерале!
-Стійте. -Пустіть!
-Досить. -Пустіть!
-Пустіть її. -Пустіть!
Стійте. Що ви робите?
Пустіть її.
Мені необхідна ваша допомога.
Ходімо.
Солдатів заарештовано.
Їх судитимуть за непокору.
Звідки ви знаєте?
Один із них — мій син.
-Ваш син? -Так.
Його звати Колін.
Колін де Реньє.
Він був другом вашого сина.
Не дайте його вбити.
Ви маєте щось зробити.
Лейтенант де Реньє вчинив жахливо.
Він не слухався наказів.
Він провалив місію, бо не слухав командира…
Командира? Знаєте, що командир робив?
Стріляв у 20-річних дітей, що у штанці наклали від страху!
Вони йшли на вірну смерть! Вижити не було й шансу!
Колін щойно дізнався, що я та мати, яка його кинула.
Гарно малюєш.
Що це?
Ведмежа печера в лісі.
У дитинстві я часто там грав із твоїм батьком.
Це мамине улюблене місце.
Коли я її побачу, подарую малюнок.
А знаєш, твоя мати
просила передати тобі таємницю.
Ти вмієш зберігати таємниці?
Це нікому не можна казати.
Особливо бабусі.
Або ніколи маму не побачиш.
Твоя мати чекає на тебе у Ведмежій печері.
Вона казала, що там німці.
Там небезпечно, і мені туди не можна.
А німці вже пішли.
Їх там більше немає.
Ти хочеш побачити маму?
Тоді швидше біжи до неї.
Але будь обережною, щоб ніхто не бачив,
як ти виходиш із дому.
Я знаю, чому Женев'єв це зробила.
Я хочу це зупинити.
Щоб він більше цього не робив ні зі мною, ні з іншими.
Я говоритиму.
З'єднайте з єпархією в Нансі.
Хвилинку, будь ласка.
Рото, за моїм наказом смирно!
На караул!
Вільно, капітане.
Нам треба поговорити.
Як скажете, генерале.
Ви не доповіли, що встрелили трьох солдатів, капітане.
Не одного для прикладу, а трьох.
Ви не вважали за необхідне про це розповісти?
Генерале, вони були дезертирами.
Я наказав лейтенанту де Реньє стріляти, а він натомість мене вдарив.
Я виконував обов'язок.
Відмова стріляти у власних солдатів — це не дезертирство.
Я не розумію.
Ви приховали частину правди, капітане.
Отже ви внесете поправки у свою заяву і попросите полегшити покарання.
Страти не буде.
Це неприйнятно.
Приховування важливої інформації від командування теж.
Можете йти.
Лейтенанте де Реньє,
вас визнано винним у непокорі
у присутності ворога
і завданні шкоди вашому капітану Морісу Деліллю.
Вас розжалувано в рядового.
Зазвичай на вас чекав би розстріл.
Але тут і капітан Делілль частково відповідальний.
Чому ви це робите?
Я знаю, яке покарання за непокору.
Я тебе знаю, Коліне.
У Сен-Сірі про тебе казали лише хороше.
У тому числі Леон.
А ще твоя мати приходила.
У неї є недоліки, але вона мати.
Знайди на неї час.
Я маю вам дякувати.
Але не можу.
Я розумію.
Вибачте.
Мені легше думати, що вас ніколи не було.
Дозвольте вас забути.
Будь ласка.
Пишаєшся собою?
Довго ти йшла.
Знищив життя дитині, бо я тебе не хочу.
Оце так помста.
Але знаєш що?
Доки вона тут, нічого не зміниться.
-Ану геть звідси! -Не розумієш?
Варто тобі закохатися — вона завжди все зіпсує.
У тебе вже є стосунки.
Може, ви ще й трахаєтеся?
Хоча ні, дурниця яка.
Ти ж нічого не можеш, бо вона вхопила тебе за яйця.
Не чіпай мене.
-Так? -Марсель поряд?
А що?
Військова поліція заарештувала Андре за наркоту. Вони лютують.
-У кількох солдат передозування. -Прокляття. Хай мовчить.
Мовчатиме, поки я тут.
Ти знаєш руду водійку швидкої, одну з наших шльондр?
Так.
Наркотики її.
Хай Андре каже поліції, що це вона торгує.
Що вони з жінкою Девіттів та швидкими влаштували цілу операцію.
-Зрозуміло. -Про решту я подбаю.
Гаразд.
Марсель по вуха в лайні.
Ти маєш допомогти.
Чому? Він мене викинув, як шматок лайна.
Це стосується рудої.
Ти з нею живеш.
Тобі це буде легко.
Більше вона нас не потурбує.
Це гарантоване ув'язнення.
І тоді Марсель точно до тебе повернеться.
Джульєтт.
Я знаю брата.
Ти завжди була його улюбленицею.
А її він забуде.
Мадлєн?
Мадлєн.
Ти не бачив Мадлєн?
У кімнаті її нема.
Мадлєн?
Мадлєн!
-Жане! -Так?
-Ви не бачили Мадлєн? -Ні.
Мадлєн!
Деніз,
Мадлєн грає з вашим сином.
-Ви її не бачили? -Не бачила.
Я все обшукала, пані.
Її ніде нема.
Хтось бачив мою онуку?
Дарма ви її забрали.
Якщо ви щось знаєте, скажіть.
-Ви їй допомогли? -Що?
Ви допомогли їй викрасти мою онуку?
Нічого я не робила.
Але в пані Девітт є право повернути собі доньку.
-Можливо, вона з водійками. -Перевірте.
-Що трапилося? -Мадлєн зникла.
Я їду з тобою.
Жане.
Я тебе розв'яжу, але спершу послухай мене.
Сьогодні мені повернуть доньку.
Вони нас не відпустять.
Я не зрадник, Сюзенн.
Я нічого не скажу німцям.
Лише хочу її врятувати.
Я подбаю, щоб вона сіла до тебе.
Коли вона сяде, не чекай на мене, їдь.
Будь ласка.
Скажи моїй доньці,
що все, що я робив, було для неї.
Слухаю.
Спершу моя дочка.
Тату!
Французька армія очікує підкріплення військ і озброєння
для значного наступу.
Що ще?
Вони нападуть за чотири дні.
Це все?
Мені потрібні деталі наступу.
У мене вони є.
Скажи своїм, щоб привели її.
Кажи їм!
Не розумію, як ти зібрався рятуватися.
Або помремо разом, або ти помреш.
Тату!
Зачекай мене в авто.
Чекай там.
Давай!
Тобі звідси живим не вийти.
Вони ж тебе застрелять.
І тебе теж.
-Як ти там казав? -Тату!
Або я помру, або ми помремо?
Тату!
-Я люблю тебе, доню! -Тату!
Тату!
Руда водійка швидкої влаштувала мережу із власницею фабрики.
Каролін Девітт.
-Фабрика з виробництва швидких? -так.
Кажуть, Девіттам бракувало грошей.
-Вони приходили до тебе? -Так, руда.
Вона завжди тинялася біля табору.
Думав, шукає клієнтів для потрахушок, а виявилося,
що для продажу.
Ураховуючи ситуацію, попит у хлопців значний.
Якщо це брехня, тебе розстріляють.
Це не брехня.
Клодін.
Ходімо.
Ходімо, сонечку.
Татусю!
Татусю.
Жанн!
Ми всюди вас шукаємо.
Ми знайшли Жозефа із глибокою раною.
-Що трапилося? -Не знаю. Він стікає кров'ю.
Це мати Аньєс. Вона про тебе подбає.
А я скоро повернуся.
Клодін — донька Люсьєна. Він помер.
-Жозефе! -Колота рана. Він без тями.
Він одужає?
Вийдіть, Кляранс.
Я не хірург.
Відкрийте його й перевірте органи.
Це не моя робота, вибачте.
-Ви впораєтеся. -Жозефе.
Я цього не вмію.
Я не вам казав.
Дайте 50 мг морфіну. І не дозволяйте непритомніти.
Дайте простір.
Покваптеся.
Стійте!
Стійте! Що ви робите?
Жозефе!
-Хто це зробив? -Я розкажу…
Та зараз вона має негайно оперувати.
-Ти певен? -Так.
Повірте мені.
Тут це зможе зробити лише вона.
Вийдіть, генерале.
Вийдіть.
Жанн…
Губку.
Брижова вена.
Знайдіть її.
Знайшла.
Затисніть.
Нитку номер два.
Ножиці.
Зніміть затискач.
Перевірте, чи не пошкоджені органи.
Мої кишки,
селезінка…
Є пошкодження?
Здається, ні.
Переконайтеся.
Пошкоджень нема.
Давайте. Голку номер 18.
Бруане, залиште нас.
Зачиніть двері.
Ваш чоловік…
ударив мене ножем.
Люсьєн мені не чоловік.
Він шпигун.
Мене розшукує поліція за невдалий аборт.
Він погрожував мене здати, якщо не виконуватиму накази.
Мене звати не Жанн Шарр'є.
Я Сюзенн Фор.
Вам лічить.
ФАБРИКА ДЕВІТТА
-Вона не з вами? -Ні.
Не розумію. Вона була у себе в кімнаті.
Що це?
Було в неї на ліжку.
Ведмежа печера.
Їй там подобається. Ми ходили туди з її батьком.
Це територія німців.
Мадлєн!
Мамо!
Чому ти сюди прийшла, доню?
Дядько Шарль сказав, що ти чекатимеш тут.
Швидше! Німці!
-Вони нас помітили? -Не знаю.
Мені страшно.
Мовчи, доню.
Мамо, мені страшно.
Вони йдуть сюди.
Назад.
Мовчи, Мадлєн.
Я нагору за твоїми речами. Залишайся з Маргарит.
Пробачте мені.
-Я беру її речі, й ми їдемо. -Ні, благаю!
Це Шарль сказав Мадлєн іти в ліс.
Шарль?
Ваш син — чудовисько.
Маргарит де Ланкастель?
-Так. -Вас заарештовано.
Можна дізнатися чому?
За загрозу життям солдатів.
Що? Що я зробила?
У ваших речах знайшли героїн.
Це не моє.
-Відпустіть! Я сказала, це не моє! -Це вирішувати трибуналу.
Мамо!
-Будь тут. Нагору не йди. -Не бійтеся, вона зі мною.
Відійдіть від неї!
Притисніть її!
Відпустіть її!
-На коліна. -Будь ласка.
У чому справа?
Пані Девітт, вас заарештовано.
-Перепрошую? -Що ви робите?
Ви возили в табір наркотики на швидких.
Ганьба!
-Ходімо! -Це такий жарт?
-Замовкни. -Пустіть.
Ходімо, годі дуреп клеїти!
-Відпустіть! -Уперед!
Я не можу залишити тут доньку.
-Пустіть! -Іди давай.
Благаю, захистіть Мадлєн!
-Рухайся. -Елеонор!
-Замовкни. -Не пускайте Шарля до Мадлєн!
Припиніть!
Переклад субтитрів: Анна Туркіна