Гаразд, але лише в цей четвер? Не кожного тижня?
Чудово. Тоді ти залишишся на три хвилини після закриття?
-А ти відпрацюєш п'ять з половиною годин? -Так, клас.
Чудово, дякую.
Ні.
З днем народження, люба Тіно!
Вони використовують "Рейзі" чи "Кловер"?
Думаю, то був "Рейзі". Так, "Рейзі".
Чудово, ми користуємось "Рейзі", тож проблем не має бути.
СОУС "АЛЬФРЕДО"
БЕЙКЕРСФІЛД, КАЛІФОРНІЯ
Привіт, як справи?
-Привіт. Все добре. -Зробиш мені велику послугу?
Збери усіх, доки не почали подавати вечерю.
Так, звісно. Все гаразд?
Так. Все гаразд.
Добре.
Гаразд, бачу усі зібрались. У мене важливе оголошення.
-Ми зачиняємось? -Джейку, чому ти це сказав?
Не знаю. Інтуїція?
Байдуже, послухайте.
Нещодавно я дізнався, що "Таскен Грув" приймає участь
в програмі, за умовами якої топ-менеджери усіх франшиз країни
можуть отримати оплачену поїздку до інституту "Таскен Грув" в Італії.
Ви дізнаєтесь про італійську кухню та культуру.
Будете жити на віллі. Така нагода випадає раз у житті.
Ембер, ти працюєш тут дев'ять років.
І, я сподіваюсь, залишишся ще на дев'ять.
-Так... -У тебе чудова стресостійкість.
Ти керуєш цим закладом наче кораблем.
Ембер,
збирай свої речі.
Наступного місяця ти летиш в Італію.
-Що? -Вітаю.
Ти серйозно?
Боже мій! Я ж до цього ніколи не була в Європі.
Поле, я справді дуже тобі вдячна.
Послухай, це честь. У цю програму нелегко потрапити.
Насправді я написав про тебе есе на дві сторінки.
Ось, як я в тебе вірю.
Але серйозно, виберись з Бейкерсфілду.
Трохи розважся. Відпочинь, наберись сил.
Насолодись пригодами. І не турбуйся за нас тут.
-Ми впораємось. -Навіть не знаю.
Байдуже. Йди сюди, обіймемось.
Чорт забирай, розкішне місце.
Ти будеш жити на віллі?
Так.
Я знаю.
-Що? -У мене передчуття.
Знаєш, що? Нічого, забудь.
Боже мій.
-Кажи вже. -Ти закохаєшся, в біса.
Гаразд, я теж про це думала, але це така дурня. Наче...
Ні, не дурня.
-Вітаю за столом! -Гей...
-Боже мій. -Дивись.
Ті, хто люблять локшину, вподобають наші класичні спагеті з фрикадельками,
з соковитою та ніжною куркою з пармезаном та мої улюблені
фетучіні Альфредо з вершковим соусом.. Додайте суп чи салат
та закінчіть нашими десертами, від яких неможливо відмовитись.
Три страви лише за 13,95 доларів.
А найкраще — усі наші пасти на шведському столі.
Мамо, не зупиняйте його.
Цей хлопчик росте!
"Таскен Грув".
Сідайте за стіл та їжте.
"ТАСКЕН ГРУВ"
-Можливо, це знак. -Знак чого?
-Який ще знак? -Своєчасності.
Гаразд.
Я теж буду сумувати.
ПІЗА, ІТАЛІЯ
Я не розумію.
Вони не могли загубити мої валізи.
Сподіваюсь, вони їх повернуть.
Привіт, я Ембер Раффман.
Йой, я... я не говорю італійською.
Ми мали вивчити італійську?
Ні, я просто жартую. Я Крейг.
Я супервайзер програми. Але не хвилюйся, я крутий.
-Гаразд. -Сідай.
-Дякую. -Так.
Привіт, я Джен.
Привіт. Ембер.
Крейг теж з тобою говорив італійською?
-Так. -Це було так смішно!
Через бороду я повірила,
що він справжній італієць,
але я мала здогадатись, бо його звати Крейг.
-Що за італієць з ім'ям Крейг? -Точно.
-Я Деб. -Привіт.
Шкода щодо твоїх валіз. Я чула.
-Я Ембер. -Рада зустрічі, Ембер.
У валізах було стільки важливих речей і тепер...
Впевнена, вони знайдуться.
-Справді? Думаєш? -Гаразд, дами, поки не забув,
віддайте мені ваші паспорти.
Я їх потримаю, поки не буде час повертатись додому.
Так, сер.
Тепер ви мої.
Він такий кумедний.
Нас викрали. Викрали.
Мені так весело.
Це чудовий мікроавтобус.
-Усі машини тут високі. -Мені дуже потрібні мої речі.
Можеш позичити у мене все, що потрібно.
-Я багато взяла. -Можна?
-Так. -Справді?
-Ти зробиш це для мене? -Звісно. Це дрібниця.
Дрібниця. Все буде гаразд.
Мені лише треба поспати, або я...
О, я теж спатиму.
-Коли я... -Боже мій, дивіться!
-Боже мій. Вона така красива. -Неймовірно.
-Вілла. -Як в казці.
В реальності ще чарівніша.
Так і є.
Святі угодники.
-Я наче в фільмі. -Чекайте.
Ми куди? Я думала, ми будемо жити тут?
-Ні. -Але в брошурі...
Наші менеджери живуть в готелі.
Не хвилюйтесь, він хороший.
Так, він...
Стільки цеглин.
Гаразд.
Вітаю, хлопці й дівчата.
Радий вас бачити. Вітаю з початком першого дня.
Це перший день програми Інституту "Таскен Грув"
для зразкових менеджерів.
Ви всі маєте пишатись собою.
Ми з вами тут гарно розважимося, скуштуємо багато смачної їжі,
познайомимось з італійською культурою, і, найважливіше, станемо кращими особами.
Але спершу, давайте познайомимось.
Назвіть своє ім'я, звідки ви та цікавий факт про себе.
Добре. Така тиша. Я почну.
Я Крейг. Я з Цинциннаті, штат Огайо.
Але я живу тут в якості емігранта вісім років.
І...
Мій двоюрідний дід вигадав спідницю-шорти.
-Спідницю? -Шорти.
Гаразд.
Мене звати Френ, ви могли бачити мене в шоу "Битва шефів".
І...
я вважаю себе кращим за звичайного менеджера.
Певно, я трохи гурман.
Я цікавлюсь молекулярною кухнею,
і дуже радий бути тут, аби поділитись знаннями з вами.
Я Дана, і я люблю "Таскен Грув" з дитинства.
Ніка Мартуччі можна назвати моїм кумиром.
Як він побудував цей бізнес з нуля.
І як він грає в цих чудових рекламах.
Не знаю,
я просто щасливий бути тут.
Не знаю.
Я Джен.
Я з Окленду, штат Каліфорнія, і я дуже...
Ой, вибачте, я забув. Я з Тенафлай, штат Нью-Джерсі.
Будь ласка, продовжуй.
-Впевнений? -Вибачте. Ні. Продовжуй.
Я справді щаслива, що потрапила сюди.
Я вже відчуваю зв'язок з усіма вами в космічному сенсі.
Наче ми зустрічались в минулому житті, і це дуже хвилююче.
А цікавий факт щодо мене, я була близнюком.
Майже. Бо моя сестра померла в утробі.
Круто.
-Круто. -Не дуже веселий факт, але гаразд.
Усім привіт. Мене звати Деб.
Я загубила валізи в аеропорту,
де були усі важливі для мене речі.
Я говорила з жіночкою з авіакомпанії,
яка відповіла мені дуже грубо.
І вона не уявляє, коли повернуть мої валізи
та чи знайдуть їх взагалі, тож...
Тож мені не дуже весело.
Але я дуже вдячна Ембер. Вона була дуже добра.
Обіцяла позичити мені одяг, і я справді дуже вдячна.
Ти хороша людина.
Дякую.
Я Ембер.
Я з Бейкерсфілду, Каліфорнія.
Я вперше за кордоном.
Я працюю в "Таскен Грув" вже дев'ять років.
Взагалі я пропустила рік, аби відкрити ресторан
з планшетами на кожному столику, але...
мій колишній набрав боргів на мої кредитні картки,
бізнес прогорів, і я повернулась.
Тепер я тут.
Гаразд.
-Що ж, отже... О, вибач. -Отже, я Сьюзі.
-Перепрошую. -Я з Сан-Антоніо, Техас.
"Вперед, Сперс!"
В "Таскен Грув"
я працюю майже з дитинства.
Тобто, не насправді. Лише для розваги. Дитячої праці не було.
Але у моїх батьків, моєї тітки та дядька
завжди була франшиза.
Тож ми всі там працюємо. Мої кузини і кузени...
-Усіх разом нас 23. -Нічого собі.
Ми велика родина, але дуже близькі.
Вони мої найкращі друзі.
-Я люблю сім'ї. -Ні, сім'я - це дико.
Чудово.
Тепер, коли веселощі закінчились,
я маю зіграти серйозну роль.
Італія - чарівна країна, але може бути і небезпечною.
-Тому у нас комендантська година. -Чим Італія небезпечна, Крейгу?
Ну,
тут багато ґрунтових доріг, тож можна підсковзнутись та впасти.
Ви можете загубитись.
Тут є кабани.
-Кабани? -Так.
Тому, поки ви тут, ніхто не виходить з Інституту,
за виключенням дуже веселих екскурсій.
Так, тепер я закінчую серйозну промову, повертаюся до веселої
і хочу представити особливого гостя.
Привітайте одного з найважливіших членів родини "Таскен Грув".
Вона особисто відповідає за розробку нашого офіційного меню.
Не може бути. Ліз Бенс тут?
Ліззі Бенс.
Чорт забирай. Я зараз зомлію.
Будь ласка, не варто. Це вже занадто.
Ласкаво прошу. Вітаю, ви потрапили в коло обраних.
До речі, схоже, ви зголодніли.
Запрошую на кухню. Пішли.
Це досить цікаво.
У чому різниця між рагу та Болоньєзе?
-Не піднімайте рук. -Перепрошую.
Болоньєзе родом з Болоньї?
Так. Що ще?
Інгредієнти?
Так, але які саме?
Соус?
Для рагу використовують червоне вино,
-а для Болоньєзе — біле. -А для Болоньєзе — біле.
Це так цікаво.
Мені подобається.
Це веселе.
Миле?
Так, можеш взяти. Звісно.
Але чи мило разом з джинсами?
Там ще є піжамні брюки, якщо хочеш.
Красно дякую. Як ти мені подобаєшся, Ембер.
Так. У тебе дома є хлопець?
Ні, точно ні.
Байдуже. Ти ще молода.
У тебе багато часу.
Ти маєш розважитись, поки ти тут,
і віддатись розпусті, бо саме цим я планую зайнятись.
Хоча насправді я заміжня.
У мене чудовий чоловік Хенк. Він мені підходить.
У нас справді дуже гарні стосунки. Дуже міцні.
Ти знайдеш кохання, Ембер. Я це відчуваю.
Багато моїх подруг вірять в мою інтуїцію.
Тепер ти теж моя подруга...
Я маю відповісти.
-Не проти? -Ні.
-Я лише закінчу. -Гаразд.
-Привіт! -Привіт. Боже мій, як там?
-Розповідай усе. -Тут дійсно чудово.
Дійсно чудово? І це все? Неймовірно? Як люди?
Гівнюки є? Спала вже з кимось?
-Ну ж бо! -Боже мій.
Я тут лише день. Зачекай.
Взяла все, що тобі потрібно?
Так. Це така гарна.
Мій чоловік дуже любить, коли я одягаю щось вільне і сексуальне.
Я не збираюсь цим займатись, поки я тут, але ти розумієш...
Тобі потрібно щось ще?
Бо я хочу поговорити з подругою.
Я не проти.
Насправді це підвищує мою самооцінку,
бо я люблю увагу від чоловіків, таку собі сексуальну енергію, флірт.
Це добре впливає на моє тіло.
А потім повертаєш цю енергію в свій шлюб.
Тому це... Це корисно.
Авжеж.
Вибач, просто моя подруга дзвонить здалеку.
Ой, перепрошую. Так, гаразд. Звісно.
-Я йду. -Гаразд.
Я лише візьму це.
-Вибач. -Все гаразд.
Ось.
І сумочку візьму.
Не проти, якщо я візьму кілька вішаків?
Так.
У моєму номері немає вішаків... Це дратує.
І ця така мила. Можна я візьму?
У мене лише одна куртка.
-Без проблем. -Добре.
Чудово. Гаразд, добраніч. Побачимось завтра вранці.
Побачимось.
Гаразд.
Вони не зачиняються.
-Що? -Вони не зачиняються.
-Просто відчиняй. -Це так дивно.
-Знаю. -Гаразд.
-Добраніч, Ембер. -Добраніч.
Бувай.
Що це було?
Господи.
Знаю, знаю.
Привіт, малий.
Надягаєш каблучку перед сном, і вона відстежує,
скільки було швидкого сну, а скільки глибокого.
У тебе має бути півтори години швидкого сну, але...
-Ембер, я притримала тобі місце. -Дякую.
Можна ще одну? Аби точно знайти гарний ракурс.
ПІСТОЯ, ІТАЛІЯ
-Так. -Добре.
-Гарно вийшло? Природньо? -Так.
Я хочу гарне фото.
Це гарне?
З часів Середньовіччя в італійських містах
площі слугували місцем зустрічі та центром економічної активності.
Зазвичай, городяни купували продукти
на фермерських ринках.
-На площі... -Так, цікаво, правда?
-...наче був супермаркет. -Не знала.
Усі ці фрукти й овочі є сезонними...
Думаю, я маю піти.
-...і свіжими. Від місцевих фермерів. -Ти будеш в нормі?
Але італійські страви завжди такі смачні
не тому, що використовуються лише свіжі інгредієнти.
-Ще важливий ґрунт. -Сфотографуй мене.
-Ґрунт впливає... -А відео?
-Знизу. -Боже мій, ніхто не слухає.
Ми лише вдвох.
Ґрунт дійсно надає стравам дуже виразний насичений смак.
Я Карл Маркс.
Хочеш сходити на барахолку чи в комісійний?
Так.
Тобто, ми могли б...
Може, попитаємо місцевих, що тут варто побачити?
Так, це була тонка робота. Багато деталей: копита, рило.
Потрібно десь чотири години.
Ти, певно, обожнюєш свиней.
Так, їсти. Найсмачніше м'ясо.
Але ж вони дуже розумні?
Я чула, вони розумні.
Так, мабуть, такі ж розумні як собаки.
-І що? -Вибачте!
Крейгу, мені дуже шкода.
Боже мій.
Що в усіх тих пакетах?
Я купила новий одяг, аби більше не носити твій.
Бум. Поїхали.
Показ мод.
У більшості наших класичних страв з курки,
наприклад, відбивна по-міланськи, та курка пармезан,
входять традиційні італійські приправи:
розмарин, базилік, майоран, шавлія, тмин.
Але в нашій лазаньї "Калабрезе" є стружка червоного перця.
Бо перець придає гостроту, яку ми так любимо.
Хочеш скуштувати майоран чи як там його?
Так, звісно.
Коли вона вперше сказала, мені почулось "маргарин".
Так, мені теж. І я подумав: "Хіба маргарин італійська спеція?"
"Так, є крута італійська трава. Вона називається масло".
Вибачте.
І, звісно, в наших ресторанах в США
ми використовуємо виключно
розфасовані...
Дами. Дами, поважайте трави.
До речі, про повагу до трав.
Не проти, якщо я вийду на сцену? Або хай "шавлія" вийде?
Гаразд.
Послухайте, люди, хочу вибачитись, якщо я здався вам відстороненим.
Не знаю, може, зміна часових поясів.
Але я хочу спробувати стати дружнішим.
І, Ліз, мені подобається, що ви робите,
але, може, спробуємо думати нестандартно.
Візьмемо брускету.
Чому не спробувати зробити революцію?
У вас є конус для піни?
І желатин. Мені потрібен желатин.
Ні, в мене цього немає.
Тоді можна використати яєчні білки, аби додати об'єму.
Тут чудові шість яєць.
Ось моя миска.
Добре. Знаєте, що?
Використаємо ціле яйце, де присутній протеїн жовтка.
Добре. Потрібно перемішати.
А як щодо рідкого азоту? Тут є рідкий азот?
У нас тут не така кухня.
Тоді треба додати молоко.
І добре. Збиваємо.
-Збивати потрібно дуже швидко. -Що?
Це справді відбувається?
Знаю, це не дуже гарно,
але ми імпровізуємо.
Френ, може, ти припиниш готувати?
Я би хотіла представити вам особливого гостя.
Це наш генеральний директор, засновник
-та мій любий-любий друг, -Господи.
Нік Мартуччі.
Не зупиняйся через мене.
Добре. Я тут лише збиваю трохи піни.
-Скоріше емульсії. -Впевнений, це буде чудово.
-Дякую. -Так.
Я був поблизу. Вирішив зайти.
Хіба це не круто?
Зазвичай, я тут не буваю в міжсезоння,
але для цієї групи зробив виключення. Так.
-Привіт. -Привіт, Ніку.
-Як справи? Я Сьюзі. -Сьюзі?
-Красиве ім'я. -Гаразд.
Я Нік. Я...
Я Джен. Це ваше ім'я Нік.
-Привіт, Ніку. -У вас витончені руки.
Дякую.
Я... Я люблю вас.
Дякую.
-Вибачте. -Ні, це ненавмисна помилка.
-Я раніше не була в Європі. -Непотрібно вибачатись.
Вона так схожа на Конні, правда?
Я Ембер.
Приємно познайомитись, Ембер.
Я Френ.
Дякую, що приїхали сюди.
Ми дуже вдячні за все, що ви зробили для нашої сім'ї.
Як виявилось, на цьому тижні я буду поблизу,
тож буду радий познайомитись ближче.
Це моя асистентка, Кет.
Якщо буде щось потрібно, сміливо звертайтесь до неї.
Вона керує усіма моїми справами.
Як щодо групового фото?
Так, сфотографуємось. Нумо!
Так.
Добре, усі скажіть "формаджі".
Чудово!
Добре, якщо ви мене вибачите, побачимось з вами зранку.
-Гаразд. -Дякую, Ніку.
-Бувай. -Ну...
Це було щось, правда?
Всі в нормі?
-Отже, Нік. -На чому ми зупинились?
Без сумніву, тобі він приділив найбільше уваги.
Ну, я...
-Що за Конні? -Не знаю.
-Я поцілувала його в губи. -Точно.
-Агов, ти Ембер, так? -Так.
Круто. Хочеш вийдемо на перекур?
Просто іди зі мною.
Гаразд.
-Отже, один з факторів, який... -Так тримати.
В червоному перці мені подобається...
Насправді я не курю.
Тоді не затягуйся.
Гаразд.
Я...
Я курила лише два тижні в старших класах.
І я курила гвоздику, бо думала, що це круто.
Хотіла їздити в машині, щоб рука з сигаретою звисала з вікна,
але мене дуже нудило.
А потім мама знайшла сигарети у моїй сумочці і спитала, чи я курю.
Я сказала, що ні, і розревілась.
-Не вмію брехати. -Це круто.
Круто, що я плакала?
Ні, вибач.
Просто я зараз трохи сама не своя.
-Через подорож? -Ні.
Ми в біса постійно подорожуємо.
Навіть не пригадаю, коли ми були в одному місці довше тижня.
Звучить приємно.
Так, може бути.
Але переважно це лайно.
Вибач, що виливаю весь цей бруд на тебе, коли ми лише познайомились.
Боже мій, можеш виливати на мене все.
Правда?
Що робиш вечором? Є плани?
Ні. Тобто, не знаю.
Не думаю, що нам дозволено щось планувати.
До біса це. Ти зі мною.
Я знаю класне місце в Люцці.
-Чудово. -Я хочу поїхати в класне місце в Люцці.
До того ж, Крейг каже, що ми маємо триматись разом, так?
Можу я попросити сигарету?
-Ось так, перший. -Гаразд.
Поїхали.
-Майоран? -Ні.
-М'ята? -Ні.
-Сосна? -Ні.
Слухайте усі.
Ми з Ембер та Кет вечором їдемо у дійсно крутий бар в Люцці.
Може, хтось хоче з нами.
Ні. Цього не станеться.
Скажу гранично ясно. Ніхто з нас не залишить кампус інституту, окрім...
Крейгу, це буде весело!
Ти маєш трохи пожити, малий.
-Я спробую піти. -Можна, будь ласка?
-Ні. -Там народився Пуччіні.
Деб. Деб, це заборонено.
Що заборонено?
Курити.
-Що? -Деб, загаси.
Боже мій, як серйозно.
Крейгу, ми в Європі, якщо ти не знав,
і тобі потрібно трохи розслабитись. Будь ласка.
Це робоча кухня.
Загаси.
Гаразд.
-Отже, Лукка? -Так, можна нам піти?
Гаразд, домовимось так. Ми можемо піти...
-Так! -Клас.
-Так! -Поїхали.
-...в бар тут. -Якого біса, Крейгу?
Оце така угода, Крейгу?
Не знаю, що вам сказати. Ми не поїдемо до Лукки.
Такі правила, ясно?
Я привезла трохи екстазі, і ми з Джен збираємось розважитись.
І якщо ти хочеш...
-Приходь... -Подивимось.
-Не знаю, що сказати -Якщо хочеш.
-Лукка не варіант. -Ясно.
-Про що говорите? -Там буде весело.
Боже мій. Погляньте на них.
У нас одне й те саме обличчя!
Вони так дратують.
Це так пригнічує.
Коли я вперше приїхала в Італію, чоловіки переслідували мене на вулицях.
Вони мені свистіли.
Могли руками хапати мене за дупу.
О, ні.
Ні, це було чудово. Чудово.
А тепер я йду по вулиці, і ніхто не помічає.
Ставлять напої мені на голову, наче я столик.
Мені більше не свистять услід. Або це, знаєш...
Знаєш, пальці та язик?
-Тепер так не роблять. -А робили?
-Так. -Боже мій.
Я сумую за цим.
Шкода, що ми не їдемо до Лукки.
Ти знаєш, що Лукка - це порно-столиця Італії?
Вони лише носять маски, аби їх не впізнали.
Звідки тобі це відомо?
Шкода, що твій план зіпсували.
Я справді хочу побачити той бар.
Ні, все гаразд.
-Підемо іншим разом. -Авжеж.
Розкажи мені ще про твої подорожі. Яке в тебе найулюбленіше місце?
Я бачила стільки місць.
Одного разу я жила закордоном в Андах,
і жуючи коку, піднялась на мис до богині Пачалами.
Так, потрібне листя коки, аби витримати сороче.
-Що за сороче? -Висотна хвороба.
Ми були на висоті 3200 метрів, тож без коки не обійтись.
Було сонцестояння.
Один день за рік
сонячне світло одночасно потрапляє на обидва яєчника.
-Яєчника? -Так.
Я була в латиноамериканському ударі.
-Авжеж. -Читала Габрієля Гарсія Маркеса?
Навряд чи.
Я читала "Новина про викрадення".
Це про людей, яких викрав Пабло Ескобар. Жорстокість.
Не схоже на його інше магічно-реалістичне лайно.
Там повний фініш.
-Звучить потрясно. -Так.
Дивно, наскільки тут смачніша їжа, правда?
Френ, ця оливка, ці чіпси, вони як...
Наче раніше я не куштував оливок.
І наче я ніколи раніше не їв чіпсів.
Так, але в молодості я більше вдавався в крайнощі.
Знаєш, про що я?
Я весь час потрапляв у халепу,
робив те, чим я не пишаюсь.
Так.
Отже, Бейкерсфілд.
Так.
Вбоге місто.
Для мене звучить екзотично.
Там немає яєчників.
Це Нік. Я маю йти.
Все гаразд?
Так, лайно як завжди.
Що ж, було весело. Вибач, що все зіпсувала...
Все гаразд. Але в наступний раз хай знаємо лише ми двоє.
Звісно.
Бувай.
Яка твоя улюблена паста? Бо я все життя люблю спагеті.
-Спагеті? -Так.
Ні, це не спагеті. Ти ніколи не чув про мою улюблену пасту.
Стривай. Дивіться.
Нік працює в кабінеті.
-Це має бути важливо. -Кабінет?
Що це, фільм "Доказ"?
Він вбиває полковника Мастарда свинцевою трубкою?
Ні. Я просто добре знаю планування його будинку, бо я великий...
Планування його будинку?
Так, я провів дослідження і бачив фотографії.
-Ну, це не моторошно. -Це моторошно?
Я просто думав...
-Одягайся. -Навіщо? Що ти...
Ми ж не хочемо розбудити інших.
Просто одягайся і пішли зі мною.
У мене проблеми?
Ні.
ЇЖ, МОЛИСЬ, КОХАЙ
Я думала, ти сказала, що не читаєш.
Нічого собі.
Треба було взяти купальник?
Ні, не треба.
ЛА-СПЕЦІЯ, ІТАЛІЯ
Це Лігурія, тож якщо хтось запропонує тобі песто,
-просто візьми. -Гаразд.
Привіт.
Ласкаво прошу на борт мого скромного човника.
О, ні.
Ні, пробач. Це так по-дурному.
Нічого собі.
На цьому ж місці вечором?
-Так. А ти не підеш? -Ні.
-Розважся. -Гаразд.
-Тобі має бути цікаво. -Боже мій, так. Це дивовижно.
Треба зняти взуття. Якщо воно не нове.
Так.
Це дивовижно.
Як тобі програма? Тобі цікаво?
Вона чудова. Дуже цікаво.
Якщо чесно, так приємно бути в інший країні.
Тебе це має вражати, бо ти ніколи не була за кордонами США?
-Так. -А я сприймаю це, як щось звичайне.
-Бейкерсфілд? -Так.
Тут значно краще.
Я радий, що тобі подобається.
Так. Дуже подобається. Хочу побачити і зробити все.
Хочу цінувати кожну мить,
нехай це навіть звучить по-дурному.
Не думаю, що це звучить по-дурному.
Візьми це все. Може, колись я покажу тобі Амальфітанське узбережжя.
Ось там тобі дах знесе.
Я хочу дещо показати.
Мій друг рибар привіз їх мені цим ранком в Ла-Спеції.
Ембер...
Скажи мені, чому ти тут?
На твоїй яхті?
Ти мене запросив.
Ні, чому ти тут?
В цій подорожі? Я не розумію. Бо мій бос рекомендував мене.
Чому ти така насторожена?
Я не насторожена. Вважаєш, що я насторожена?
Якби ти могла стати знаменитою, ти би стала?
-Ні. Яке несподіване питання. -Чому ні?
Не знаю.
У мене немає особливих талантів.
Але я не думаю, що я через це насторожена.
Перш ніж дзвонити, ти репетируєш, що скажеш?
Іноді.
Так, якщо це важливий дзвінок.
Яку роль кохання та симпатії грають у твоєму житті?
Вибач, до чого ти хилиш?
Не знаю. Я люблю свою сім'ю.
-Люблю свого кота Стіві. -Ні, я маю на увазі романтичні почуття.
Зараз у моєму житті їх немає.
Кілька місяців тому в мене сталось важке розставання.
Він дуже любив керувати,
і змусив мене багато поганого надумати про себе.
І навряд чи я йому підходила.
Я весь час хотіла піти від нього,
а він постійно вмовляв мене продовжити стосунки.
Це змусило мене подумати, що кохання має бути важкою працею,
що ніхто ніколи не полюбить мене без макіяжу, і...
Нічого собі, це справді жахливо.
Ти не заслуговувала на таке.
Так, тому я майже рада, що зараз в моєму житті немає кохання.
Я хочу бути собою та розважатись.
Отже, більше нікого не було?
Боже, ні. Тобто, знаєш,
якщо щось подібне виникало, я це швидко припиняла.
Так, можливо, я трохи насторожена. Не знаю.
Так, це справді важко.
Ні, все гаразд. Я в нормі. Таке трапляється.
Я... Я тут.
Тобто... А як щодо тебе?
Після смерті моєї сестри...
Боже мій. Мені так шкода.
Це було найважче, що мені довелось пережити.
Все інше блякне в порівнянні:
зустрічі з прем'єр-міністрами, високопосадовцями,
презентації для інвесторів, зйомки реклами. Тепер мені це байдуже.
-Вибач, я не... Я навіть не... -Все гаразд.
У мене були важкі часи.
Я шукав більш глибоких почуттів, аби не бути таким самотнім.
Я хотів відкритись та не відчувати себе
обмеженим традиційними поглядами та рамками.
І однієї ночі
я опинився в груповій ситуації...
Я відчував, що підіймаюсь над своїм тілом...
Це все наче переплітається...
Чудова шкіра.
Знаєш, ти починаєш...
Не знаю що...
Такий дивовижний спосіб для тривалого блаженства.
Можливо, я міг би показати.
Так, звісно.
Я дуже радий, що ти тут, Ембер.
Схоже, Кет приїхала за тобою.
Це було неймовірно.
-Вау. -Було. Красно дякую.
Це мені в радість. Гаразд!
Господи.
Послухай, мій друг Рікі завтра влаштовує невелику вечірку.
Він скульптор, дуже талановитий.
Можливо, ти хочеш приєднатись?
Якщо це не занадто.
-Ні. Так. Чудово. Я з задоволенням. -Прекрасно.
То це побачення?
Так. Чудово.
Стривай, ще одне.
Певно, буде краще, аби про це ніхто не знав.
Не хочу, аби інші менеджери думали, що до тебе особливе ставлення.
-Звісно. -Добре.
Це було приголомшливо.
-Не можу повірити. -Так.
Лише не розповідай в Інституті.
Авжеж.
Так, і він задавав мені усі ці інтимні питання.
І він дійсно відкрився мені стосовно його сім'ї та його болю.
-Стривай, його болю? -Так, це було божевілля.
Не кажи нікому, але він розповів мені про його сестру, яка померла.
А потім ми поцілувались.
Запросив завтра мене на вечірку до скульптора як на побачення.
Стривай. Якого біса?
Отже, ти катаєшся на яхтах, а тепер ти його дівчина?
Гаразд. Ні.
Я не його дівчина.
-Ми лише провели чудовий день. -Боже. В житті він не менш сексуальний?
-Так. -Я тобі заздрю.
Ти облетиш весь світ з багатим хлопцем,
зустрічатимеш знаменитостей на яхтах і все таке.
Я казала, так воно й станеться.
-Він не мій хлопець. -Ясно, це твій хлопець.
Що скажеш, Джен?
Трохи тверді.
Ось що ми називаємо "аль денте".
Насправді, це ідеальна текстура та ступінь готовності.
Насправді, вона трохи огидна, ця текстура.
-Так, справді огидна. -Вони надто пружні.
Але це ідеально.
-Так, вони мають бути м'якіші. -Як кошачий корм.
Так, точно. А не як...
Знаєте, наче ви їсте гумку,
-а на смак як... -Так.
Хто їв таку пасту?
-Знаю. -Можете сісти на місця.
-Гаразд. -Ембер, як ти почуваєшся сьогодні?
-Чудово. -Впевнена?
У тебе досі та мігрень?
О, так. Досі є.
Гаразд.
То, може, ти повернешся до свого номеру та відпочинеш?
Звучить чудово. Щодо відпочити.
Радий, що вона відпочине.
Агов, Крейгу, коли повернеться міс Бенс?
Вона не повернеться.
Вона поїхала.
Хто знає, що робити з водою?
Ми виливаємо воду, чи використаємо пізніше?
Я покажу, як краще варити.
-Привіт. -Боже.
Нік доручив мені відвезти тебе на вечірку Ріка.
Чудово.
Я лише збігаю в номер та переодягнусь.
-Зустрінемось на дворі? -Ні, не турбуйся за це.
Ми з тобою. Маємо бути непомітними.
Звісно.
Не знаю. Це не занадто?
Так.
Ось. Ми беремо оцю.
-Кет, це мені не по кишені. -Не турбуйся. Це подарунок Ніка.
Як у "Красуні"?
Що?
-Гаразд. -Гаразд.
-Все гаразд.
РИГОЛІ, ІТАЛІЯ
-Хочеш випити? -Так, будь ласка.
Привіт.
Маєш такий чудовий вигляд.
Постійно думав про тебе.
Я теж. Мені було так весело.
Ходімо, хочу познайомити тебе з моїми друзями.
Гаразд.
Ось і він.
-Ембер, це Рікі. -Привіт.
Це його вечірка.
Ми з ним давно дружимо.
У скульптурі він майже такий саме майстер як у влаштуванні вечірок.
А ще я зберігаю його брудні секрети.
Легше.
Дякую за вашу гостинність. Тут неймовірно.
Дякую, що без запрошення.
Я просто жартую з тобою.
Нікy, ти не перебільшував.
Її шкіра просто сяє.
Лише поглянь.
Ти модель?
-Ні, ніколи не була. -Ніколи?
Яка ганьба. А здаєшся дуже розкутою.
Відкритою до нового досвіду. Я правий?
Ну, я була відкрита до цієї подорожі.
Вона теж жартує.
Ембер, це Денні, Марчело, Венді, Френк.
Чао.
-А це мій син, Джорджіо, -Привіт.
-та його кохана, Валі. -Чао.
-Рада зустрічі. -Навзаєм.
А це моя головна любов.
Не ображаючи Джорджіо.
Це мій ранній витвір.
-Хочеш екскурсію? -Так.
Ти не проти? Поділишся?
Ця скульптура створена на вшанування загиблих в Аматриче.
Боже, яка трагедія.
Вразливість плоті.
А ця належить до серії, що була замовлена
сером Річардом Бренсоном.
-Круто. -Так.
Він чудовий хлопець, дуже простий.
-А це моя улюблена. -У тебе чудовий смак, Нікy.
Це було за три тижні після народження Джорджіо.
Неймовірно, наскільки міцні наші тіла.
Ембер, це моя дружина Софія.
Вітаю.
Ходімо, потеревенимо.
-Так, йдіть. Я вас знайду. -Гаразд.
-Ясно. -Гаразд.
Розважайтесь.
Ні, ні, ні.
Залишся.
Нікі такої високої думки про тебе.
Це прекрасно.
Він ні про кого не має високої думки. Це так дивно.
Справді?
Ну, він дуже милий та такий щедрий.
Так, він такий.
Ти здаєшся такою розкутою.
Чому усі мені це кажуть?
Ось ти де.
Я тебе повсюди шукаю.
Перший рівень занудства.
Ні, я не...
Ти просто маленька черепашка, яку витягли з панцира?
Ні, я просто жартую. Боже мій.
-Я просто жартую. -Гаразд.
-Ти така красива. -Дякую.
Пішли, черепашко. Хочу тобі дещо показати.
Я замовив цю пісню для тебе.
-Через мою сукню? -Так.
Чорт.
Ти так на неї схожа.
На кого?
На мою сестру Конні.
Неймовірно.
-Точно. Вибач. -Ні.
Це ти вибач.
Ти просто зачарувала мене.
Це лякає мене.
Збуджує усі ті почуття.
Можна мені?
Ти так гарно пахнеш.
Перепрошую, Рікі.
-Можна тепер мені. -Добре.
Знаєш, твоє ім'я італійською було б Амбра.
Правда? Круто.
Агов.
Не турбуйся. Валі!
Валі! Валі.
-Гей. За мною. -Валі. Валі!
-Валі! -Де Нік?
-Не зупиняйся. -Добре.
-Ти в нормі? -Не знаю.
Валі, Валі.
Мені так шкода. Я справді все зіпсував. Ти в нормі?
Так. Думаю, так.
Я такий бісів...
Ми чудово провели час.
Я дійсно не хотів тебе лякати.
Це налякало тебе? Боїшся?
-Будь ласка, не лякайся. -Все гаразд. Я в нормі.
У нас все гаразд, Ніку. Нам час їхати, гаразд?
Скоро побачимось, добре?
-Валі! -Поїхали.
От лайно.
Їсти хочеш?
Не знаю, чого я хочу.
Може, по чарці на ніч?
Я знаю чудове місце.
ЛУККА, ІТАЛІЯ
Колись це був найкращий ресторан в світі.
Зараз він номер три.
Але гіршим не став.
Погоджуйся з усім, що я кажу, добре?
-Буде круто. -Круто.
Покажи, ніби висипаєш на язик сіль з сільнички.
-Серйозно? -Так.
Я сказала йому, що ми дуже голодні.
-Нічого собі, виглядає неймовірно. -Ось.
Я казала тобі.
Боже мій.
-Це так смачно. -Знаю.
Лише їж швидше, доки він не повернувся.
-Чому? -Ти ж не хочеш за це платити.
Я думала, це безкоштовно. Ти його знаєш?
Так, знаю. Справжній мудак.
Просто їж.
Годі, пішли.
Швидше.
Тримай.
Ні, ні, ні.
Гей.
Гей!
Ти така крута.
Я хочу вбити того хлопця.
Забираймося звідси.
Побігли!
Стривай.
Ти дуже...
ексцентрична.
Це тебе лякає?
Трохи.
Стій, стій. Чорт.
Я не знаю.
Пробач.
Пробач, я трохи заплуталась.
Усе це лайно з Ніком...
Це просто в біса... Просто ошелешило мене.
-Ти дійсно закохалась? В Ніка? -Не знаю. Розумієш...
Він і я... Між нами щось є.
Я... Я не...
Ні. Нік просто дитина.
Він може турбуватись лише за себе.
Він зацікавився тобою лише через його сестру.
Але ж,
тебе там не було.
Ні, Ембер, він робить це з усіма.
Ти не особлива. Це його метод.
Пробач. Певно, нам варто повернутись.
Гаразд.
-Кет. -Ні, все добре.
Поїхали назад.
ГАБРІЄЛЬ ГАРСІЯ МАРКЕС "НОВИНА ПРО ВИКРАДЕННЯ"
Це дурня.
До чого тут куховарство?
-Просто зроби це, Френ. -Привіт.
Ми робимо вправи на довіру. Якщо хочеш, я можу...
Перепрошую. Я проспала.
-Радий, що тобі краще. -А де Сьюзі?
Їй недобре, тож я дозволив їй день відпочити.
Вчора з нею було все гаразд, якщо розумієш, про що я.
А про що ти?
Ні про що. Просто вона не виглядала хворою.
Що?
СЬЮЗІ
Сьюзі.
Ембер?
Ти мене налякала.
-Можемо поговорити? -Звісно.
Чому ми не такі близькі як раніше?
-Ти про що? -Ти не казала, що погано почувалась.
Нічого про це не сказала.
І звідки ти приїхала тоді?
Ти мала мені розповісти. Ми подруги.
Ми були близькі.
Розповідали одна одній усе. Пам'ятаєш?
Ти не була з Джен та Сьюзі?
-Ні. -Не бреши.
-Ні. -Якщо ти брешеш,
-я негайно це з'ясую. -Я просто заспалась. Це все.
І ось що ще.
До мене дійшло, що ти рознюхуєш, пліткуєш
та кажеш усім, що мені потрібні ліки з моїх валіз.
З новими таблетками я в нормі. Ясно?
Тож припини розпускати плітки про мене, сучко.
-Вибач. -Скажи це ще раз.
-Вибач. -За що ти вибачаєшся?
-За все? -Добре.
Гаразд. Вибачення прийняте, сучко.
-У нас тоді завелись миші. -Так.
Гризуни не люблять санінспекторів.
-Привіт. -Отже, миші.
-Привіт. -А потім так задощило,
що виникла пліснява.
А де Сьюзі?
Думаю, вона дуже хвора.
Шкода.
Я думала, що бачила, як вчора вона поїхала з Кет.
З Кет?
-Не знаю. -Серйозно?
Ти нічого не знаєш про це? Можливо...
Вона хвора. Заспокойся.
-Доброго ранку, діточки. -Доброго ранку.
Сьогодні ми подивимось фільм "Життя прекрасне".
Ти не знайшов його на диску, Крейгу?
В головній ролі Роберто Беніньї. Хтось його дивився?
-Я дивився. -Гаразд.
Я теж не дивився але він отримав кілька "Оскарів".
-Тож має бути цікавим. -Крейгy, я погано почуваюсь.
-Мені просто... щось недобре. -O, ні.
Тобі треба піти?
-Так, вибач. Ти не проти? -Не хочу, щоб ти пропустила.
-Фільм має бути дуже смішним. -Я думаю, мені треба відпочити.
Вони навчили тебе цих фраз?
Просто облиш.
-Я зрозумів. Одужуй, Джен. -Добре.
Бувайте, усі. Я сумуватиму. Не хвилюйтесь за мене. Я в нормі.
Боже, вони мруть як мухи. Правда?
Може, нам прийняти кілька оздоровчих чарок?
Наприклад, на кухні?
-Зробиш, Крейгу? -Можемо поговорити назовні?
-Показуєш фільм, аби вбити час? -Добре.
Так роблять вчителі на заміну.
-Бери. -Я не курю.
-Це був привід. -То не затягуйся.
Послухай, мені здається, відбувається щось дивне.
Ти про що?
Тобі не здається дивним, що Ліз Бенс
раптово зникла без пояснень?
Не знаю. А це дивно?
І ми не бачили Сьюзі два дні.
Джен раптом поводиться так дивно, а потім їй недобре.
У тебе була мігрень два дні, і я заґуґлив що це, бо турбувався.
І з'ясував, що, зазвичай, вона триває чотири години.
Чому усі жінки в цій програмі раптово захворюють?
Ти нещодавно говорила з Деб?
З нею щось точно відбувається.
Тож, можливо, це була не мігрень.
-Можливо, це було щось інше. -Наприклад?
Отрута.
-Отрута? -Подумай про це.
Ліз Бенс готувала нам усю їжу, так?
А потім вона зникає.
Раптово усі жінки в нашій програмі мруть як мухи.
Гаразд, насправді у мене не було мігрені.
Я лише так сказала, аби приховати, що було насправді.
Добре. А що було насправді?
-Пам'ятаєш Кет? -Асистентку Ніка? Звісно.
Вона потайки відвезла мене на яхту Ніка.
-Що? -Так.
Вона це вигадала, аби я могла провести день з Ніком
на його величезній яхті.
Після цього вона привезла мене назад,
і вони обидва просили нікому не розповідати.
Але Кет доволі підозріла.
У них з Ніком дуже нестабільні стосунки.
Вона його ненавидить.
Ти цілий день провела на яхті Ніка? Лише вдвох?
-Так. І я кажу, що Кет... -Нічого собі.
Так. Це весело. День на яхті. Круто.
Дана? Послухай мене.
Я намагаюсь сказати, що Кет підозріла.
-При наступній зустрічі з Ніком... -Ви знову бачились?
Так. Вона мала відвезти мене назад,
-а замість цього відвезла в Лукку. -Де народився Пуччіні.
А вчора я бачила, як вона забирає Сьюзі.
Вночі вона повернулась, але без Сьюзі.
І лишила мені книгу про викрадення.
Я лише кажу, що все підозріле тут
може бути пов'язано з Кет.
Слухай, Крейгу.
Мені дуже потрібно в туалет.
Можна я піду? Бо мені дуже потрібно.
Так.
Дякую. Боже.
Я знайшов фото з подорожей інших менеджерів.
Ти нічого не помічаєш?
Є звичайні, а є навіжені?
-Вони корчать гримаси і все таке? -Так, але придивись.
Майже усі менеджери — жінки, і якщо подивишся на Кет,
то на кожному фото вона поруч з найгарнішою дівчиною.
Вважаєш мене найгарнішою?
Дивись, це все жінки.
Чорт. Боже мій.
Я цілувалась з Кет.
Гаразд. Так. Знаєш, це...
Але стає зрозуміло, чому вона постійно незадоволена Ніком.
Вона ревнувала його до мене. Може, ми зруйнували весь її план?
-Ревнувала до чого? -Ми з ним цілувались, обіймались.
-Вона бачила, коли забирала мене. -Чекай, з Ніком ти теж цілувалась?
Чому моя подорож геть інша?
Хвилинку.
У мене є ідея.
У нас Френом такі імена, що можуть бути і у дівчат.
Вони думали, що ми теж жінки.
Тому Нік був таким дивним, коли ми вперше зустрілись.
Тут не лише Кет. Нік теж.
Ні. Не думаю, що це Нік.
Я не бачила Ніка з іншими жінками, лише Кет.
І Кет постійно підштовхувала мене, аби я його запідозрила.
Ти маєш рацію. Кет всіх труїть.
Ні, я не думаю, що це отрута.
Гадаю, нам варто забути про отруєння.
Думаю, Кет розробила усю цю програму,
-аби шукати собі дівчат. -Не знаю.
Нік дуже багатий. Він контролює всю програму.
Навряд чи щось може відбуватись без його відома.
-Гадаю, це вигадка Ніка. -Ні...
Якого біса?
Ембер?
Ембер!
Ембер?
Я тебе бачу.
Ти переслідувала мене? Що ти робиш?
Можу задати тобі таке саме питання.
-Я не переслідував тебе. -Ні. Я про друге.
-Що ти робиш? -Ти про що?
Все це зваблення на яхті.
-Ти робиш це з усіма менеджерами? -Зваблення?
Ембер, послухай себе. Ти схожа на неврівноважену.
Мені варто про тебе хвилюватись?
Просто усі ці жінки поводяться так дивно, а потім зникають.
І Кет сказала...
Стривай, я нічого не знаю про зникнення жінок.
Це Кет сказала?
Краще тримайся подалі від неї. Вона обманщиця. Я її звільнив.
-Що? Коли? -Сьогодні вранці.
До цього йшло.
Вона нестабільна і така нещаслива.
Не будь схожою на неї. Для неї це погано скінчилось.
Скінчилось...
Ембер, не кидай цю нагоду.
Взяв устриці й для Джен?
Ти знов за своє, черепашко.
Відштовхуєш мене як завжди та ховаєшся в свій маленький панцир.
Чому ти так боїшся бути коханою?
Ти серйозно? Навіщо ти мені це кажеш?
Ти визнала, що сама псувала усі свої минулі стосунки.
І те саме робиш зараз.
Не вірю! Ти використав це проти мене.
-Справжній газлайтинг. -Газлайтинг?
Здається, я був дуже уважним до тебе,
і мав лише самі чисті наміри.
Послухай, я завтра влаштовую вечірку,
-і подумав, може... -Ні!
З тобою точно відбувається щось підозріле. Я знаю.
Зупинись на мить і зрозумій, що ти в Італії.
До біса Італію.
Чорт.
-Ти повернулась. -Ти мав рацію.
-Це бісовий покидьок Нік. -От виродок.
Я простежила за ним з Джен. Він взяв її на яхту.
Він все заперечує.
-І Кет немає. -Кет немає?
Так, він сказав, що звільнив її. Але хто знає, чи це правда?
Хоче, аби я думала, що божевільна.
Використовує моє минуле проти мене.
Що це значить?
Тоді на човні, він ставив мені усі ці інтимні питання,
і я розповіла йому дещо дуже особисте. Я така ідіотка.
Стоп. Що саме особисте?
-Це особисте. -Пробач.
І це було дуже дивно, бо починалось все дуже просто.
"Чи стала б ти знаменитою, якби могла?" але потім:
"Яку роль кохання й симпатії грають в твоєму житті?" Хто про таке питає?
Коли ти востаннє співала?
Минулого тижня, а що?
Дивись.
"Нью-Йорк Таймс" "36 запитань, аби закохатись".
-О, боже мій. -Це Нік все вигадав.
Гаразд, нам треба забиратись звідси.
Точно. Але у Крейга наші паспорти.
Ми громадяни США, і ми маємо право вимагати негайно повернути наші паспорти.
І ми цього вимагаємо.
Більше того, ми хочемо вилетіти звідси сьогодні.
Негайно.
Ну, нічого у вас не вийде.
Слухай, ми знаємо, що тут відбувається щось підозріле,
тому хочемо тихенько поїхати.
Просто віддай наші паспорти, і ми не будемо про це повідомляти.
Стривайте. Що? Про що мова?
Про усіх цих "жінок", що нібито "захворіли"...
А навіщо усі ці лапки? Я не розумію.
Де Ліз? Де Сьюзі?
Нам відомо, що вони не хворі, Крейгу.
Ліззі мала викладати лише два дні, і вона поїхала.
А як щодо моєї мігрені? У мене її не було.
Не було?
Тоді чому ти сказала, що була?
Послухайте, завтра останній день.
Буде краще не розхитувати човна.
У мене жіноче ім'я.
Я ще раз вибачаюсь, що показав "Життя прекрасне". Це моя помилка.
Тепер завжди читатиму описи фільмів.
Я би також хотів нагадати усім, що вам дуже пощастило опинитись тут,
і ви маєте бути дуже вдячні за цю нагоду.
Тож будемо поводитись професійно та позитивно, гаразд?
Тож у цьому дусі, зробимо вправи на побудову довіри.
Ця називається "Передай цукіні".
Поділиться чимось особистим про себе.
Можливо, тим, що ви зрозуміли в цій подорожі.
-Я почну. -У мене краща ідея, Крейгу.
Пограємо в "Мафію".
Це дуже весело і чудовий спосіб побудувати довіру.
Гаразд, я роздам вам ці картки.
На них написано, чи ви мирний мешканець, чи член мафії.
Ми усі заплющимо очі.
Потім прокинеться мафія. Мафіозі встановлять зоровий контакт
і обережно оберуть, кого вбити.
-Привіт, Ніку. -Привіт, Ніку.
Ембер, можна тебе на хвилинку? Будь ласка.
-Мені й тут добре. -Їй добре.
Гей, хочеш пограти, Ніку?
Добре. Звісно.
-Яка гра? -"Мафія".
-Чудово. -Клас.
-Неймовірно. -Добре.
Перемішаю. Тримайте ближче до орденів.
Ніхто не має знати, хто ви.
-Деб, ти зрозуміла правила? -Так.
-Ніби зрозуміла. -Тримайте, сеньйоре.
Гаразд усі. Місто прокидається.
Сонце світить. Пташки цвірінькають. Ви гарно виспались.
І за секунду усі розплющать свої очі, окрім...
Дана.
-Дана, ти помер. -Гаразд.
Що ж, вочевидь, це був Нік. Правда?
-Що ти з ними зробив? -З ким?
Чекай. Дано, тобі не можна говорити. Ти мертвий.
-Чому ти думаєш, що я це зробив? -Бо ти знаєш, що я знаю.
Це очевидно.
Що знаєш, Дано?
Дано, помовчи трохи, добре?
Ти був мафією чи мирним мешканцем?
-Так, тримайся гідно. -Ні.
Ні. Він лише хоче здаватись чудовим хлопцем. Ясно?
З чудової сім'ї.
Ніби він привіз нас сюди, аби ми стали її частиною.
А насправді
він просто принижує мене, і вся ця програма лайно!
Справжнє лайно! Вибачте.
Ви просто привезли сюди купу білих.
Ви готуєте Болоньєзе.
Дивитесь фільми у цій напівзруйнованій дешевій дірі.
У вас немає іншого плану.
Я чую потяги кожні три секунди.
В моєму номері живуть чешуйниці, і вони мене лякають,
але я не хочу їх вбивати, тому я просто живу з ними!
До біса все це!
-Я персіянка. -Я перепрошую.
Але куди усі зникають?
-Ніку, ти їх труїш? -Стоп! Припини.
-Ти мудак, Дано. -Ні, все гаразд.
Хочеш поговорити про сім'ю?
Ти тримав сестру за руку, коли вона помирала?
Ні, не тримав. Це був би неймовірний збіг.
А я тримала.
Конні.
Конні була для мене усім.
Я на таке не підписувався.
"Таскен Грув" мала стати закладом витонченої кухні,
тому я не знав, що компанія
перетвориться на дешеву мережу бісових фаст-фудів.
Вона мала стати моїм "Спаго", моїм "Ше Панісс".
Я змирився з тим, що сталось, з величезним успіхом. Чудово.
А зараз я намагаюсь подарувати вам усім чудовий досвід, запросивши...
вас в мій дім,
на мою віллу,
в моє життя.
А ти маєш нахабство звинувачувати мене?
Цього разу я вклав усю свою душу.
Це востаннє.
Це боляче. Як боляче.
Перепрошую.
Дякую, що запросив мене в вашу маленьку гру.
Але я маю йти.
-Ні. -Ніку, годі тобі.
Ніко.
Так тримати, Дано, боягузе.
Пішов ти, Френе. Ти шахрай.
-Що ти сказав? -Ти шахрай.
Я бачив той випуск "Битви шефів", і бісовий малюк тебе переміг.
Малюк? Еліоту 13 з половиною років. Це не малюк.
І їх правила — повна маячня.
Подумай про це.
Але вони все змонтували так, ніби я йолоп.
І тебе там не було.
-Пішов ти. -Годі!
Це мала бути вправа з тимбілдінгу.
Дано, заспокойся.
Здоровило Крейг встав! Ти бісовий фашист, зрозумів?
Ти не маєш права викрадати нас. Ясно?
Я вже вибачився за фільм. Сідай.
-А я не про фільм. -Ти помер.
Я кажу про те, що ти бісовий Чарлз Менсон,
що смердить пачулі, і якого я зараз порву!
-У нас тут велике цабе. -Ти з глузду з'їхав.
-Ти з ким говориш? -Хочеш повернутись в Тінек?
Я з Тенафлай.
Дано, годі. Сідай вже.
-Добре, сідай. -Скидай сорочку!
-Сідай! -Я не буду скидати.
-Сідай! -Ні!
-Гей! Сідай! -Я не збираюсь знімати...
-Гей! -Тепер тобі кінець!
-Ні. -Тепер тобі кінець!
Припиніть, негайно.
Я зняв сорочку, і мене не спинити,
-доки не проллється кров! -Не знаю.
-Сідай! -Гаразд!
Добре. Не будемо битись.
Бо мені вже погано,
і я відчуваю, що тут щось не так.
-Я піду вип'ю на віллі. -Що?
Якого біса?
-Я думаю, що мафія — Деб. -Ти сучка!
Ви усі сучки! Усі ви!
-Боже! -Привіт. Вибач.
Все гаразд.
Ти в нормі? Бо раніше ти не був.
Ні, я мав відволікти увагу.
Ти маєш піти зі мною. Відбувається щось серйозне.
Усі приходять в модному одязі.
Нік казав, що у нього сьогодні вечірка.
-Ти в нормі? -Так.
-Але у них автомати. -Автомати?
-Якого біса? -Чорт забирай. Це вбивство.
Це вбивство. Я так і знав.
Якого біса?
Чорт...
Гаразд. Я піду за нею. Ти залишайся тут. Добре?
-І будь обережна. -Чекай. Навіщо?
Що це за план?
Навіщо ми постійно ризикуємо?
Я впораюсь.
Вибач. Чорт.
Чорт!
Допоможіть!
Чорт.
Чорт забирай.
Деб?
Все сталось так швидко.
Ембер!
Френ! Френ! Відчини!
Так? Секунду.
Ну ж бо.
-Привіт. -Треба забиратись звідси.
Дана мертвий.
Це справа рук Деб.
На віллі Нік з Крейгом зв'язали Ліз для жертвоприношення
чи чогось такого. Не знаю. Але нам треба йти.
-Це жарт? -Це все насправді.
Треба знайти Джен і забиратись звідси.
Ти прийняла забагато мелатоніну?
Дана мертвий! Це насправді!
Боже мій!
-Вона йде. Ходімо. -Хто йде?
-Господи. -Джен, Джен.
Ходімо!
-Джен. -Джен.
Джен. Джен.
Вона мертва.
-Я казала тобі. -Чорт!
-Ховайся. -Добре. Ховаємось.
Стривай. Що відбувається?
Ми з Даною бачили на віллі зв'язану Ліз.
Ми розділились, а потім я знайшла його мертвим,
а над ним стояла Деб.
Вони знали, що він знав.
Але по суті, це Нік керує програмою аби привозити сюди довірливих жінок
та зваблювати їх. А тепер людей вбивають.
-Навіщо? -Не знаю!
Але ти ж знаєш, що усі зникають,
і що у тебе жіноче ім'я?
Що?
Я намагаюсь набрати 911,
-але не виходить. -Ембер?
Ембер?
Ембер.
Де ти?
Бісова сука.
Боже мій.
Добре. Дзвоню 911, але, схоже, сигнал глушать.
Йо!
Куди зникла?
Чекай. Хто це?
Я Френ. Як справи?
Слухай. На нас полюють і кількох вже людей вбили.
Якого біса? Ти дзвонила 911?
-Не працює. -Так, схоже, сигнал глушать.
-Треба втікати. -Гаразд.
Ембер?
Стривай. Що це було? Це вбивця?
Ембер?
Навіщо ми біжимо до вілли?
-Не знаю. -Якийсь дурний план.
Допоможіть.
-Він тут. -Клас, він живий.
Хто живий?
-Допоможіть мені. -Хто це був?
-Агов. -Допоможіть.
-Він весь у сечі. -Господи.
Як ти?
-Що Деб з тобою зробила? -Не Деб, а свині.
Свині?
Це якась маячня расової війни в стилі Менсона.
-Хлопці. -Знаєш, "Хелтер Скелтер"?
Маємо йти! Треба втікати! Ходімо!
Втікайте!
-Що це за лайно? -Це атріум.
Дано, не засинай.
Ти знаєш це місце. Скажи нам, куди йти.
-Де нам сховатись? -В кабінеті.
В кабінеті?
Де це? Дана!
-Він в нормі? -Не знаю.
-Що нам робити? -Я пам'ятаю.
-Він показував. -Мої друзі в Італії,
і вони втікають від серійного вбивці.
-Сюди. -Добре.
Італія! Італія, країна.
Що? А куди мені дзвонити? Що значить, ви не знаєте?
Привіт. Ласкаво прошу.
Хлопці, це Ембер. Вона прийшла.
-Мама Мартуччі? -Ти з друзями. Чудово.
Порно в Луцці.
Я тобі в барі розповідав.
Вона розкішна.
Гаразд, це не те, чим здається.
Чекай. Це не порно в Луцці? Бо дуже схоже на зйомки порно.
Якого біса?
Вибачте. Мій будильник не спрацював.
Я зрозуміла. В Італії номер не 911, а 112.
Оце так.
Гаразд.
Гаразд, круто.
Гаразд.
Нічим не поможете?
Я не можу подати заяву?
Це навіть збуджує. Анальна пробка досі в мені.
-І в мені. -Правда?
Боже мій!
-Привіт. -Привіт.
-Як ти? -Дякую.
Насправді, я не думала, що це все так закінчиться.
Так. Але ми мали рацію щодо сексу.
-Так. -І я мав побачити Маму Мартуччі.
Отже, певно, це прощання.
Так.
Було дуже приємно з тобою познайомитись.
-Дякую за пригоди. -Звертайся ще.
Бережи себе.
Привіт.
Що ж, цього разу, у нас дійсно вийшло. Так, мала?
Звісно.
Одужуй.
Зараз час поцілуватись?
Чи... Ні. Гаразд.
А потім ми... Я намагалась усіх попередити.
Я їм сказала. А потім були свині.
Були свині?
Гадаю, фармацевт дав мені не ті таблетки.
Чао.
-Боже мій. -Що тут сталось? Лайно вихлюпнулось?
-Де ти була? -В Генуї. Відпочила.
-Скучила за мною? -Так.
Тобто, я не знаю, чому...
-Це дилдо-автомат? -Так.
ГОТЕЛЬ
ДЕБ ВЕБСТЕР
Який в неї жахливий вигляд, коли вона спить.
Що ж, малята.
Схоже, це кінець шляху.
Сподіваюсь, ви збережете ці спогади до кінця життя.
Це була честь для мене.
Хочу вам нагадати, що ви підписали угоду про нерозголошення,
яка є юридично обов'язковою
та забороняє вам обговорювати будь-які деталі цієї подорожі.
Господи.
БЕЙКЕРСФІЛД, КАЛІФОРНІЯ
Привіт. Боже мій.
Якщо викине з аккаунта, потрібно перезавантажити,
для чого вводимо пароль адміністратора.
-Це банк? -Так.
Щось звичайне, від чого перехоплює подих.
Так.
Боже мій. Сам. Не можу повірити, що ви тут.
Можна швидко зробити з вами фото?
Джейку, йди сюди.
Можеш зробити фото? Виймай телефон. Швидше.
Що ти тут робиш?
Я багато думав про те, що сталось.
Що у нас не було нагоди попрощатись.
-Так. -Я почуваюсь жахливо.
Ми з друзями вже давно влаштовуємо такі вечірки,
і я сприймав це як звичне явище.
Я завжди запрошую менеджерів з групи, і хто приходить, той приходить.
Йой.
Ні.
Ні, я просто хочу, аби всім було добре,
і вирішив, що тобі це подобається,
бо ми про це говорили.
Я розповів тобі про свій досвід групового сексу
і тривале блаженство від тантричних технік.
Я спитав, чи подобається тобі таке, і ти відповіла "так".
Ясно.
Отже, я не...
Це...
Я здивувалась, коли ти сказав "тривале блаженство".
Певно, я відключилась.
Але я не думаю, що це виправдовує твою поведінку.
Ні. Я погоджуюсь. Я робив вчинки, про які шкодую.
І після всього, що сталось, я переоцінив багато речей,
і зрозумів, що і для мене, і для інших буде краще,
якщо я на деякий час відмовлюсь від фізичної близькості.
Тепер у мене целібат.
Послухай, черепашко,
зустріч з тобою відкрила мені очі.
І ти подолав весь цей шлях, аби сказати мені це?
Мені було потрібно побачити тебе знов.
Це чудово.
Гадаю, я сподівався,
що ти погодишся на мою пропозицію
разом поїхати на яхті до Амальфітанського узбережжя.
В якості моєї єдиної.
Я хочу бути з тобою,
лише з тобою.
Ну ж бо, черепашко.
Скажи "так".
Знаєш, що? Навряд чи.
Я гадаю, це неприйнятно, бо ти мій бос.
Хіба не тому, ти не дозволяєш нікому розповідати?
Гаразд.
Ти впевнена?
Впевнена.
Мені й тут добре.
Але, сподіваюсь, у тебе буде гарна подорож.
Куди б ти не їхав.
У мене є дещо для тебе.
Мені вона непотрібна.
Я не твоя черепашка.
Гадаю, тобі краще піти.
Ти ба.
Гаразд.
Бо я подумав, можливо...
Бувай, Ніку.
Йди.
Забирайся до біса звідси!
З днем народження тебе!
З днем народження, любий Алексе...
Переклад субтитрів: Всеволод Іващенко