ENGLAND, 1939
Det var då månen försvann och det blev svart på jorden.
Utan sin mors amulett kunde den lilla prinsessan inte hitta hem.
Skogen kröp allt närmare när hon...
Pappa, varför lämnade månen henne? Älskar inte hennes mamma henne längre?
Det är inte upp till dem, Martha. En gång i månaden försvinner månen.
- Varför? - Det är så världen fungerar.
Nu har hon ju inget skydd.
Hon kanske måste lära sig att skydda sig själv och sina närmaste.
Förstår du?
Kröp allt närmare när hon vandrade i natten.
- Hon var rädd, men hade ett gott hjärta. - Är det därför du lämnar mig?
Ja, men jag är smart. Jag hittar alltid hem, jag lovar.
Det är sent, vi läser klart sagan en annan gång. Är du snäll mot faster?
Här.
- Vad är det? - Inte månen.
Vad snällt, Martha. Det betyder mycket.
- God natt, pappa. - God natt.
Allt väl, sir?
SEX ÅR SENARE HIMLEN ÖVER SÖDRA TYSKLAND
- Du behöver inte vara formell. - Trevligt att träffas, i så fall.
- Jack Wallace. - Jag vet. Det är en ära, sir.
- Jag är på uppdrag med en krigshjälte. - Vad har han gjort?
Han slog på egen hand ut 20 tyska pansarvagnar i deras eget läger.
- Jag följde bara order. - Du dödade hundratals.
- Hur gjorde du det? - Med en bomb.
- Vad gör en krigshjälte på en spaning? - Jag åker dit de skickar mig.
En god soldat. De litar inte på oss.
- Vem är du? - Killian Deegan.
- För osynlig för att bli hjälte. - Kul, jag gillar det.
Kul? Sånt startar slagsmål där jag kommer ifrån.
Vad gör en krigshjälte och en prickskytt på ett spaningsuppdrag?
Jag vet att området är övergivet.
- Kriget är väl över? - Snart.
- Med lite tur blir det vårt sista uppdrag. - Är det sant?
- Vi vinner väl? - Morton.
Hör upp. Vi hoppar om 6,5 kilometer. Vi möts upp vid kyrkan.
Memorera det.
Kolla vapnen och var redo.
Ner!
Hjälp till! Fort!
Släpp inte såret! Håll tryck på det!
Planet är helt jävla kvaddat!
- Hur ser det ut? - Inte bra, sir.
- Vi kan inte landa här. - Glöm att landa, ni måste hoppa nu.
Gör er redo!
- Morton, då? - Ta kartan och radion. Du sköter den nu.
Hoppas att du lär dig fort.
- Vart fan har ni tagit oss? - Jag kollar området. Se efter honom.
När du landat ligger du stilla tills jag hittar dig.
- Jag har aldrig hoppat förr! - Hoppa nu!
- De har bara visat på marken. - In med armarna och dra i snöret!
Vad menar du?
Du knuffade ut mig ur planet. Jag är inte en av dina soldater.
Det menar du inte?
Håll dig bakom mig och håll käften.
Här. Om jag säger till så riktar du den mot fienden och trycker av.
Håll dig nära.
Sir.
Ditt svin!
Ni kommer att dö, allihop!
Vi är hundratals, tusentals. Engelska as!
Lämna honom åt dem att hitta.
Du ska inte ifrågasätta mig.
Jag dör som en hjälte.
Jag förstår tyvärr inte. Du sköt vår tolk.
- Gestapo? - Inga ID-brickor.
Samma här.
- Alla har de här. - Ingen division jag har hört talas om.
- De ser inte ut att tillhöra krigsmakten. - Förmodligen en lokal milis.
- Det finns inga allierade på mils avstånd. - Hoppas att ingen hörde det här, då.
Herregud, det är Owens.
Är det samma symbol som innan?
Det ser så ut.
- Ska vi ta ner honom, eller... - Då vet de att vi har varit här.
Vänta.
Du har lurat oss, det är inget spaningsuppdrag.
Vad går uppdraget ut på och vad gör pajasen här?
Pajasen är skälet till att vi är här. Ditt jobb är att inte släppa honom ur sikte.
Kom igen.
Håll i den.
Och den.
Nu fick jag dig. Vilken krigshjälte.
Det här är ingen lek.
Det var inte meningen att såra dig.
Det finns ingen ära i det här.
Dåså.
Du är bra på att minnas. Någon fiendekontakt?
Jag är osynlig, minns du väl? Var är Owens?
Jaha. Vilket spaningsuppdrag.
Ta dig upp i tornet och ta fram radion. Rapportera när du fått kontakt.
KÄRA MARTHA
Den vi söker är en amerikansk forskare, professor Hopper.
Han har bott i Tyskland i 25 år, vi ska föra hem honom.
Han ska hjälpa oss att vinna kriget.
Och, enligt hans forskarkollega Connor, alla framtida krig.
Forskare, alltså?
Connor är från Harvards universitet, han ska identifiera Hopper.
Och ta hand om allt skrivet material, föra hem honom och relevanta dokument.
- Vad är det, då? - 1,2 miljoner ton trotyl.
Världens första kärnvapen.
En bomb?
- Varför sa du inget? - För att jag behövde era färdigheter.
Jag trodde inte ni skulle vilja följa med.
Jaha. Är det så illa, så är jag glad att vi är så många.
Vi har i alla fall en krigshjälte på vår sida.
Där nere, söderut.
Baker Street var i kontakt med Hoppers dotter, som är på vår sida.
De skulle smuggla ut honom ur Berlin
men när amerikanerna intog Ardennerna flyttade SS honom
till en nedlagd flygbas några mil bort. Den är vårt mål.
Vi har blivit av med radiooperatören och sjukvårdaren.
Jag förstår att vi valdes, men vi är för få.
Tre och en halv man kan inte inta en flygbas.
- En övergiven flygbas. - Må så vara. Säg att han är den du påstår.
Då skyddas han av mer än en armé.
Om vi inte har honom till imorgon kväll kommer flygvapnet in
och bombar basen, honom och hans arbete.
- I bästa fall får vi hans papper. - I värsta fall dör vi.
- Vi måste ta honom innan ryssarna. - Kommunisterna?
- Bomba dem nu. - Vi måste få reda på vad Hopper vet.
Kan det hjälpa oss att vinna kriget måste vi ha hans arbete.
- Ser du något? - Var är alla?
De har förmodligen flyttat honom.
Osäkra vapnen och var vaksamma. Utgå.
Korpral, ta Connor och gå åt vänster. - Wallace, du och jag går åt höger.
Den är rysk.
- Herregud. - Det är nog ryska spaningstrupper.
- Var är Connor? - Kolla efter själv.
Lämnade du honom?
Fan också.
Här är han.
Hopper är ett jävla geni.
Det här är otroligt.
Hörni?
Det här är de ryska spaningstrupperna.
- Kommunister? Då kom vi försent. - Dags att åka hem, killar.
- Inte förrän vi hittat Hopper. - Hittat honom? Han lär vara död.
- Det vet vi inte. - Milisen är starkare än vi trott.
- Varför skulle de ta Hopper? - Vems sida är de på?
Inte vår, i alla fall. - Vad är era order, sir?
Innan avresan blev jag informerad att motståndsrörelsen har en man här.
En ungersk bonde omkring tio mil bort. Han har inte hörts av sedan Dagen D.
- I mörkret i tio månader. - Då är han väl död?
Kanske, men vi måste ta reda på vad det är för milis.
Tänk om han har gått med i milisen?
Vi har ingen flyktplan.
De hämtar oss inte utan professorn.
Vi måste följa upp varenda spår.
Stopp.
Det här är din sista chans. Varför går du inte med oss? Du blir en hjälte.
- Nazistsvin! Ni förlorar kriget! - Lugn, lugn. Jag sköter det här.
Jag vill inte skjuta dig, men jag måste när du inte samarbetar.
- Hjärtat eller huvudet? - Va?
Nu vet vi vems sida de står på.
Vi går in. Vi kan inte tillåta det här.
- Det är kvinnor och barn där. - Vi ligger kvar.
- Vänta. - Låt bli, sergeant.
- Sir, det är barn där. - Det är en order, sergeant.
Sir.
Gör du det, så är de över oss. Uppdraget är för viktigt.
- Har vi ens ett uppdrag längre? - Det är inte din familj.
Var uppmärksamma.
- Vad gör du? - Går in.
Kan jag hjälpa er?
Vad gör du? Upp med dig. Där kan du inte sitta.
- Vi söker er make. - Min make har varit död i sex år.
Tack för er uppoffring.
- Engelsman eller amerikan? - Engelsman.
Det är ingen annan här och jag är för hungrig för att fly.
Säg åt era pojkar på baksidan att vara försiktiga med mina salladshuvuden.
- Tack. - Har jag något val? Varsågoda.
- Är ni inte fler? - Vilken besvikelse, va?
Det beror på hur skickliga ni är.
Ursäkta min vän, han har haft några svåra år. Tack för gästfriheten.
Det är inte därför ni är här.
- Vi söker någon, en professor. Han... - Javisst, ja.
För några dagar sedan kom några av dem förbi här.
- De transporterade någon viktig. - Det kan vara han. Levde han?
Ja, de verkade skydda honom väl. De var många.
Vet vi vilka frifräsarna är?
Hitler insåg att han förlorar och beordrade alla arier att bilda miliser.
Arga, unga, fattiga pojkar skulle fortsätta kampen mot inkräktarna.
De kallar sig "Vargänglarna".
En ung man, von Sachs, är deras ledare.
Vad är poängen, om de redan har förlorat?
De unga pojkarna blir hjärntvättade.
Ni kallar det propaganda.
De bär så mycket smärta och förluster att det blir en verklighetsflykt.
Även om deras mor säger åt dem att inte följa med.
Allt väl, soldat?
Vart förde de honom?
De har en bas tio kilometer härifrån.
Det blir inte lätt att ta honom.
Ni har väl en radio?
- En gammal, ja. - Vi ska se om vi kan få igång den.
- Någonting? - Pojken var hennes son.
- Hon har rätt att få veta. - Varför tror du att hon tystnade?
- Hennes son gick med i Vargänglarna. - Han är nazist, som nästan alla andra här.
Hon är hans mor.
- Jag litar inte på henne. - Det kvittar.
Hon väntar sig att han är där, när hon hör att vi dödat honom...
Det är krig, folk blir skjutna. Det vet du.
- När det här är över, ska våra familjer... - De vet att vi vann.
Får hon reda på det, så skjuter du henne.
- Ska vi ta henne med oss? - Jag har en plan.
- Två. - Minst tre till där inne.
Vilken skönhet.
Vad? De är bättre än människor.
Titta.
Där. Tack, gode gud.
Är det han?
- Ja, det är jag säker på. - Bra.
- Han är en lysande forskare, ska du veta. - Det hoppas jag.
Jag väntade mig inte så många, bara några forskare i ett labb.
Du, vi är två man kort. Du måste göra ditt.
Ja, okej.
- De har honom. - Förbered er.
Vilken fin, ny Enfield. Om du skjuter dig, får jag den då?
Min är gammal, men jag borde få medalj för alla jag har dödat med den.
- Det är mod man får medalj för. - Kom.
Halt!
Vad har han?
Nu har jag dig.
Säkrat.
- Vilket skott. - Bli inte kär i mig. Jag följde order.
Vi har ett jobb att utföra. Tiden går.
Det är vi eller de.
Jag var sjukvårdare. De sa åt oss att ta ut splittret och skicka ut dem igen.
Titta på mig.
De hade tur, tro mig.
De dog snabbt.
Vad vacker du är. Duktig pojke.
Såja, duktig pojke. Lugn. Ät inte ormbunkarna, gubben.
- Vad vacker han är. - Min familj hade hästar.
Vi födde upp dem.
Utan dem hade vi svultit ihjäl. Ståtliga varelser.
Kom igen.
Kan jag hjälpa till?
Kriget är över för dig.
Baker Street sa att vi vinner. Det känns inte så.
Det har det inte gjort på länge. Det känns som ett självmordsuppdrag.
Det gör alla för mig.
Är det ingen som väntar på dig?
Så det finns någon?
Martha, min dotter.
Hon fyller tolv snart.
Skriver du till henne?
Det är svårt att veta vad man ska säga ibland.
Det blir skönt att få hem dig till henne.
Visst.
Det var trist att inte kunna rädda de andra, lokalbefolkningen. Det var svårt.
- Det såg inte så ut. - Uppdraget är inte att skydda oskyldiga.
Det är att skydda alla. Det var därför jag valde dig.
Till ett självmordsuppdrag?
Jag älskar tysk effektivitet.
Jag föredrog er utan den.
Har ni vinet? Och ni vet vad ni ska göra?
Ni kan lita på mig.
- Lycka till. - Jag har all tur jag behöver här.
Lugn.
- Identifiera er. - Fru Schlesinger, min son tjänar führern.
- Vilka är de? - Nya. Ungrare. Insatsstyrka. Anhängare.
- Vad heter han, er son? - Hans Schlesinger.
Halt.
Vi tog med oss vin till er.
Om det går bra.
Varsågoda.
- Är det tyskt vin? - Naturligtvis, finaste Riesling.
Släpp in dem. Ta in det i köket och kyl det.
Vi kan ha en liten fest ikväll.
Jag tar hand om fordonet.
Trappor. - Stanna här och lasta ur lådan.
- Två. - Vi vet inte om han är där inne.
Vem skulle de annars vakta?
Äntligen, jag har stått här i timmar.
Vad menas? Vilka är ni?
- Connor. - Professor Hopper.
- Är ni amerikaner? - Vilken ära att träffa er.
- Jag önskar att jag kunde säga detsamma. - Professorn, ni följer med oss.
Connor, ta alla papper vi har nytta av.
- Ursäkta, de är mina. - Ni behöver kunna jobba vidare i USA.
- Vad? - Jag tar på mig skorna.
Nej.
- Kan jag få den? Snälla? - Nej.
Jag bär den.
Ta den här.
Vad exakt är er plan för att ta oss härifrån?
- Samma väg vi kom in. - Rör på er.
Har du anteckningsboken? Bra, gå då.
- Vi ska ta er, inte er tyska älskarinna. - Jag åker inte utan min dotter.
- Vi har inte plats för två. - Jag åker ingenstans utan henne.
Hoppas att hon kan skjuta.
- Har du rätt papper? - Ja, jag tror det.
- Två stycken? Lådan håller inte. - Vi måste försöka.
- Det här går inte... - Har professorn en bättre plan? Hoppa i.
De kommer.
Skärp dig.
- Fröken. - Det är jag för gammal för.
Halt.
- Hade ni med er vin? Lastade ni av allt? - Självklart.
Så varför, gamla fröken, ser denne man så ansträngd ut?
Ville ni kanske behålla lite Riesling själv?
Jag skämtar bara. Tack för vinet. Vill ni kanske stanna och dricka med mig?
Som sagt...
Jag frågade inte er.
- Vad säger du, soldat? - De är ungrare, som jag.
De förstår er inte.
Jag förstår. Ni sörjer väl fortfarande?
- Sörjer? - Ni är väl mor till unge Hans?
Jaha, jag förstår. Ni visste inte?
Er son har blivit dödad.
Av engelsmännen.
Tid för hämnd.
Engelsmännen är så stolta över sina vapen att de inte ens tog våra pistoler.
Skjut dem.
Var beredd.
Jaha. Fröken är olydig.
Nu!
Ut! Nu! Kom igen!
Kom igen! Spring!
Stanna!
Skynda er! Spring!
Ryck fram!
Bordet! Spring!
Ner!
Jävlar! Det är fler!
Nu!
Krypskytten är i skogen. Kom.
Fortsätt!
När jag säger till, spring till lastbilen.
Nu! Spring!
Norwood! Kulspruta!
Kulsprutan är åt helvete.
Nej, vänta!
Vad gör ni? Upp, ni klarar det!
Nej, jag gör det för Hans skull. För min pojke.
För min sons skull. Gå.
Gå!
Uppsittning!
Akta, sprängämnen.
Undan! Sprängämnen!
Nu!
Spring!
Kom igen!
Såg någon vad som hände med Deegan?
Helvete!
De knappar in!
- Ge mig ett vapen. - Nej, pappa!
- Har alla klarat sig? - Ja.
Ja, ja.
Ja.
Titta, här kommer våra gamla vänner.
Vi måste sluta träffas såhär.
Säkra stugan och ta in dem.
- Vi trodde att det var ute med dig. - Inte den här gången.
Hjälp! Hjälp!
- Pappa? - Håll tryck på såret.
Jag måste få av kläderna och se hur det ser ut. Prata med honom! Herregud.
- Pappa? - Rädda dem.
Snälla pappa.
Nej! Nej, dö inte! Pappa! Pappa, dö inte!
Snälla pappa!
Herregud, låt mig se!
Jag är ledsen.
Nej!
Nej! Nej! Nej, pappa!
Pappa!
Gör något!
Nej, pappa... Snälla pappa!
Snälla pappa!
- Jag beklagar. - Nej! Det är ert fel!
- Vi försökte... - Nej! Hade ni inte kommit...
Då hade de bombat sönder stället. Han var för viktig.
Han var en människa.
Mördare.
Kontakta Baker Street, så vi kommer härifrån levande.
Så vi har tagit oss ända hit för ingenting?
Kommer de ens och hämtar oss nu?
Han var ett geni.
Så genial att han blev dödad för det.
Det han åstadkom kommer att rädda miljoner och förhindra poänglösa krig.
Eller orsaka dem.
Den här...
innehåller alla anteckningar ni behöver.
Jag hoppas att du har rätt.
Jag var inte med när min far dog.
Vi hade ingen bra relation, han...
Han trodde aldrig på mig, han förstod inte vad jag försökte åstadkomma.
Så jag skrev en lapp till honom
och lämnade den på hans grav.
Varje dag ser jag framför mig när han läser den.
Det hjälpte.
Du borde vila.
Du gjorde en god gärning när du tog henne med oss.
- Hon kunde ha klarat sig. - Vi vet båda två att det inte stämmer.
KÄRA MARTHA
Brås hon på dig, så klarar hon sig.
Det finns ett talesätt att två vargar strider inom oss alla.
En god och en ond.
Vargen som vinner är den vi göder mest.
När jag ser in i Marthas ögon
kommer hon att se vad jag har blivit.
Det kanske vore lättare för henne att minnas den far jag var.
Det vet du inte.
Jag ser henne. Överallt.
- Är det hennes? - Ja.
Men hon minns den nog inte.
Skriv färdigt brevet. Om inte annat, så känner du dig närmare henne.
Vad skriver du?
Jag har ingen att skriva till.
Har du skrivit det här?
CN i ET kontaktar ambassaden, kom.
CN anropar ambassaden, kom.
- Säg att han lever. - CN i ET kontaktar ambassaden, kom.
- Vi måste få ut dem. - Det är ambassaden. Statusrapport, kom.
Det är vi skyldiga dem.
- Det är mer. - De har gjort en prototyp.
- Vad menar ni? - Allt min far försökte skapa.
- Var? - I en bunker, inte långt härifrån.
Måste ni ha med er något, så måste vi hämta den.
Finns prototypen, så måste vi hitta den.
Våra order är att inhämta all information vi kan.
Order är väl till för att följas.
- Tack. - Norwood här. Jag har en uppdatering.
Vad sa de, då?
Har vi inte prototypen klockan 18, så bombar de stället med allt de har.
Hinner vi härifrån innan dess?
Tack.
Vi skickar upp grön rök som klarsignal, så hämtar bombplanet oss istället.
Hör du, Connor? Grön rök är biljetten hem.
Inte ett spår efter dem.
Vi har hittat professorn i graven.
Men de har hans dotter.
Vad planerar ni?
Jag vet vart du ska, lilla fågel.
Långsamt.
- Otto! Lise! - Mamma!
Allt är bra. Jag är här nu.
Lugn, de ska hjälpa oss.
Vad är det som pågår?
- Var fan är prototypen? - Jag tror inte att det finns någon, sir.
Ni lurade oss. Vi måste härifrån nu.
- Vi måste ta dem med oss. - Förlåt, jag hade inget val!
- Ni är inte mitt uppdrag! - Vad hade ni gjort om de var era?
- Jag kan inte bara lämna mina barn kvar. - Vi kan inte bara lämna dem här.
Om jag hade sagt sanningen, så hade ni aldrig följt med hit, eller hur?
Ni måste ta oss med er.
Annars dödar de oss.
Snälla.
Hon vet nog lika mycket som sin far, de utvecklade bomben ihop.
Stämmer det? Ljug inte för mig.
Det är sant.
Sir.
Ta barnen, vi måste härifrån. Von Sachs vet att vi är här.
- Följ med oss. - Nu!
Vänta, fröken. Det är bäst att jag går före.
- Granat! - Vänd! Tillbaka in igen! Spring!
- Gick det bra? - Ja. Hitåt.
- Det är den enda andra vägen ut. - Vi blir bombade, eller så chansar vi.
Herregud.
Jävlar!
Vänta!
- Engelsmännen har ingenstans att ta vägen. - Helvete.
Istället för att vi dödar barnen kan ni komma ut med händerna över huvudet.
Då skonar vi dem och flickan.
Ger jag ordern, så trasar mina mannar sönder er och tunneln på sekunder.
Tre.
Två.
- Vänta. - Ett.
Vilken jävla plan.
- Hinner vi springa till väskorna? - Era formler lär inte hjälpa oss.
Jag skämtar inte. Röken.
Då tror piloten att vi är i säkerhet. Ser det så ut?
Hannah kanske klarar sig.
Tio minuter till målet.
Jag täcker er. Få Hannah och barnen härifrån.
Halt.
Jaså, är ert liv värt mindre än hennes?
Jag kommer att njuta av det här.
Hjärtat eller huvudet?
Jag tror...
att han väljer hjärtat.
Halt! Annars skjuter jag honom i huvudet!
- Spring! - Ta väskan med röken.
Skjut inte flickan! Skjut inte flickan!
Efter dem! Låt dem inte komma undan!
Nu, Wallace.
Ta skydd.
Låt dem inte flankera oss. Retirera vid min signal.
Två stycken nedanför kullen!
Nu, Deegan!
Ni två! Hämta raketgeväret!
Nu, Wallace!
- Raket! - Ta skydd!
Spring!
Vi välkomnar professor Connor och fröken Hannah till förbandet.
Väskan.
Jag tappade väskan med röken.
Vårt enda sätt att ta oss hem!
Fem minuter, sir.
- Cockpit till bombfällaren, fem minuter. - Uppfattat.
Ni två! Ta er dit! Kom!
- In där bakom! Jag hämtar röken. - Sir, jag borde göra det!
- Ta dig hem, det är en order. - Det är rena självmordet, sir.
Det är det alltid.
- De siktar på oss. - Synd att jag inte fick träffa Martha.
Till vänster! Längre åt vänster!
Så skjuter en krigshjälte.
Nej, Otto!
Otto!
Nej!
Spring härifrån.
Otto! Otto!
Stick. Stick härifrån!
Stick härifrån.
Du är ju en krigshjälte.
Två minuter. Går ner under molnen.
Nu, sir!
Ser ni någon grön rök?
Påbörjar bombräd.
Skydda Norwood! Skjut med allt ni har!
Tio sekunder!
Farväl, engelsman.
Bombar.
Vänta, där!
- Avbryt! Avbryt! - För sent.
Ner!
Hallå! Släpp in mig! Nej!
- Gick det bra? - Ja.
Herregud.
Sir, det är Connor. Jag är här, okej?
Jag måste lägga hårt tryck på såret. Det kan göra ont.
Håll ut.
Vi ska ombord på planet. Allt ordnar sig.
Under andra världskriget tilldelades 181 brittiska soldater Viktoriakorset
för "tapperhet inför fienden".
Nästan hälften utdelades postumt, för att markera ett liv utsläckt i förtid.
Den 8 maj 1945 tog andra världskriget slut i Europa.
Många överlevande brittiska soldater fick vänta i månader på att komma hem.
Jag...
Förlåt för att jag...
Översättning: Emil P.W.S Holmgren www.firstlightmedia.com