-Mi ez? -Házassági szerződés.
ELŐZŐLEG
Azt terveztem, hogy egy év házasság után elválok tőled.
Lehet, nem tudtad. De már van menyasszonyom.
És szeretem a menyasszonyomat. Annyira szeretem Sarah-t.
Bian, nézd! Kísérleteztem a konyhában, ez Soto Betawi leves.
Nagyon finom, kóstold meg!
Sosem fogom a házi kosztodat enni!
Nős vagy, Bian. Nem akarom tönkretenni a házasságod.
Csak egy évről van szó, egy év múlva elválok tőle.
És elveszlek feleségül.
FIZESSÉK KI A BÉRÜNKET!
Nyugodjanak meg!
Kérem, nyugodjon meg, uram, asszonyom!
Hölgyeim és uraim! Kérem, legyenek türelemmel!
Megígérem, hogy megadom mindenkinek a fizetését.
-Ne adjon üres ígéreteket! -Így van!
Előre is elnézést kérek.
De már nem tudom, hogy kihez forduljak segítségért.
Kérlek, ne légy ilyen!
Már régóta közeli barátok vagyunk. Segítünk egymásnak.
Most nehézségekkel nézel szembe.
Talán legközelebb, én leszek az, akinek nehézségei lesznek.
Yasmin, ne sírj!
-Sajnálom, hogy a terhetekre vagyunk. -Biztosan segíteni fogunk.
Remélem ez segíteni fog.
Biztos vagy az összegben?
Köszönöm, Abi!
Biztosan visszafizetem.
Köszönöm! Sajnálom, hogy a terhetekre voltunk.
Elég!
Ne sírjál!
Most már megnyugodhatsz!
Olyan jól játszanak együtt!
Tari, fáj a szemed? Nem Töröld meg a szemed!
Ez a Bian, tényleg törődik Tarival. Nagyon szeretetteljes.
-Tényleg? -Így igaz.
Ezért gondolom azt, hogy amikor felnőnek
házasítsuk össze őket! Annyira összeillenek.
Jaj, te!
Szerinted belemennének az elrendezett házasságba?
Mindenesetre amikor Bian felnő, feleségül fogja venni Tarit.
-Komolyan mondod? -Igen.
Ámen.
-Bian, gyere ide, fiam. Tari. -Mit csinálsz?
Tari.
Gyere ide. Bian, gyere ide.
Amikor felnősz, vigyázni fogsz Tarira.
Ne szomorítsd el Tarit, ne ríkasd meg, oké?
Oké, anya!
Látod, milyen aranyosak együtt?
Megértem a jó szándékot, hogy megkérte Tarit, hogy éljen magukkal.
De mivel a szülei elmentek...
Mint Tari apjának bátyja, teljes felelősséggel tartozom...
Tari jövőjéért.
-Ha Isten is úgy akarja. Igaz, kedvesem? -Igen.
-Gondoskodni fogunk Tariról. -De...
Megértjük, uram.
A feleségemmel együtt a saját gyermekünkként tekintünk Tarira.
Szóval, ha bármi van...
amit tehetünk érte...
kérem, ne habozzanak!
A 2015-ös év Üzleti- és Menedzsment kar
Cum Laudéval végzettjei
Btari Hapsari, BBM.
De én szeretnék még itt maradni.
Még szeretnék elkötelezve lenni bácsikámnak és nénikémnek.
Tari...
Tegnap megint eljött Mrs. Yasmin.
Megkérdezte, hogy mikor állsz készen, hogy találkozz velük?
Hogy közelebb kerülhess...
Bianhoz.
A nénikéddel együtt, mi nem fogjuk erőltetni, ha még nem állsz készen.
Semmi baj.
De az is igaz, hogy nénikéd és én
kellemetlennek találjuk, hogy folyton visszautasítjuk a kérésüket.
Te és nénikém beleegyeztek? Ha Yasmin néni a fiának szán engem?
Nagyon is jól ismertem az apádat.
Ő nem választott volna egy rossz embert a legjobb barátjának.
Mrs. Yasmin és Mr. Muchtar jó emberek.
Természetesen jól nevelték a fiukat.
Nem így van?
Így van.
Szóval, egyetértetek?
Ha Isten is úgy akarja.
Nénikéd és én, megkönnyebbülnénk, ha te boldogan elfogadnád.
Szóval, mit gondolsz?
Ha Nénikém és Bácsikám is egyetért, akkor én is.
Nagyon tud, Ami indulhatna az Ázsia Játékokon.
Nyerne a Fülöp-szigetek ellen.
Hé, ti!
Megmondtam, hogy vegyetek fel! Hogy milyen makacsok vagytok!
A mindenit, Mi! Nagyon jól gördeszkázol! Ha feltöltöm, berobban a neten!
Fent leszel az FYP-n, Mi!
Vagy Mr. Dedi meghív a podcastjába.
A műsorába, a Csukd be az ajtót! -ba.
Engem nem érdekelnek az ilyesmik.
Olyan maradi vagy! Még Instagram fiókod sincs!
-Semmi vagy az anyámhoz képest. -Nekem nincs Instagram fiókom.
Nem is beszélve a WhatsAppról, Facebookról, Line-ról...
Nem érdekelnek ezek a dolgok, oké? Nézzétek a mobilomat!
Ez egy klasszikus mobiltelefon.
Ez egy mobiltelefon?
-Ez egy ősi ereklye, Mi. -Igaz.
Vissza kéne vinned a múzeumba!
Lamináltasd le, hogy ne karcolódjon össze.
Ti ketten nagyon szemtelenek vagytok.
Mindjárt le silatozlak titeket!
Elég volt, én mondom!
Nem kell sok időt tölteni a közösségi médián.
Másodpercenként nézitek az Instagramot.
Azon tűnődve, hogy „hány like-ot kaptam”?
Mindketten stresszesek lesztek, ha így éltek!
Ezt hívják technológiának, Mi! Mi okos emberek vagyunk.
Meg kell értenünk a technológiai fejlődést.
Ha nem akarod követni, csak menj haza...
-a japán korszakba Narutóval. -Technológia. Nincs rá szükségem.
-Végeztem! Szálem álejkum! -Álejkum szálem!
Nincs rá szüksége!
Nem is tudja, milyen, ha berobban a neten.
Várj csak, amíg egy sár-arcú maszk fogja pártfogolni!
Istenem, észre sem vesznek minket!
Szia! Milyen cukin álmodozol, mint a filmekben.
Miről beszélsz?
Mi a baj?
A férjed?
Miért van az, hogy bármit teszek, azt rossz néven veszi?
Csak azt kellene tennem, amit ő akar?
Hogy ne törődjek vele. A megállapodásunk szerint.
Nos, ezt mondtam már az elejétől fogva, Tar.
Csak nem hallgattál rám.
Igen, de...
Akkor úgy érezném magam, mint egy engedetlen feleség, tudod?
Ez pont fordítva van!
Ő az engedetlen férj. Kérdezem én, törődött valaha is veled?
Soha, igaz?
Szóval, a férjed utasításait követve, jó feleség leszel.
Ha arra kér, hogy törődj magaddal...
akkor nem kell vele törődnöd, csak csináld, amit mond!
Különben is ezt akarja.
Ugyan már, ne gondolkozz túl sokat ezen!
Valószínűleg most is azzal a nővel van.
Lassan, lassan.
Drágám, ne vezess túl gyorsan!
-Ne aggódj! -Még kezdő vagy, vezess lassan!
Ki tanított meg autót vezetni?
Én.
Szeretsz száguldozni vagy nem?
Szeretek.
De te még csak most tanulsz, ne száguldozz!
A tanítványok a mester nyomdokaiba lépnek.
Nem, te már jobb vagy nálam. Már te vagy a mester.
Nos, mit mondhatnék?
Öt éve randevúzunk, mindig is elkényeztettél.
Minden alkalommal értem jöttél. Most, hogy nem vagy itt,
örülök, hogy vezethetem a saját kocsimat, és úgy száguldozom, ahogy te.
Nem arról van szó, hogy nem vagyok itt.
Mindig itt vagyok.
Bármikor, amikor szükséged van rám, írj a WhatsAppon, és jövök.
Mindig jövök. Bármi is legyen a helyzet.
Lelkiismeret furdalásom van, mert valaki más férje vagy.
Sar...
Ne mondd ezt!
-A feleséged küldte? -Nem.
Az anyám.
Nincs kedvem ezt csinálni.
Mi az, drágám?
Mi az?
-Beszélhetnénk egy percet? -Ez meglepő, mi a baj?
Apa meghívott minket vacsorára.
-Mikor? -Ma délutánra.
-Ma délutánra? -Igen.
Van valami programod?
Nem, nincs.
De miért ilyen hirtelen?
-Ma van a születésnapja. -Apád születésnapja?
-Miért nem szóltál nekem? -Most szólok.
-Igen, de még nem vettünk ajándékot. -Nem gond. Odamegyünk, eszünk és eljövünk.
-Mikor indulunk? -Négykor.
-Mi? Ilyen hamar? -Igen.
-Rendben, mindjárt elkészülök. -Várj!
Még valamit meg kell beszéljünk.
Nemcsak az anyám, apám és Kinan lesz ott, hanem még sokan a családból.
Úgy kell kinéznünk, mint egy tökéletes pár. Egy boldog pár.
Nem akarom, hogy tudják az igazi helyzetünket.
Érted?
-Akkor mit csináljak? -Tégy úgy, mint egy boldog pár.
Tudod te! Nevetgélünk, együtt sétálunk, mosolygunk.
Fogjuk egymás kezét.
-Rendben. -Hé...
Még egy dolog...
Gyakorolnunk kell!
-Gyakorolni? -Igen.
Gyakoroljuk a meghittséget.
Igen.
-Ez nehéz, Bian. -Persze, hogy nehéz.
Mert így viselkedsz. Meg tudod ezt csinálni?
Meghittnek kell látszódjunk!
Különben sokan megtudják, hogy hazudunk.
Gyere ide!
Közelebb.
Fogd meg, pont így.
Gyakorolnunk kell, hogy fogjuk egymás kezét?
Siess már! Gyere!
-Csak nyugi! -Rendben.
Gyere közelebb! Nyugi!
Mosolyogj, mutasd a fogad!
Sétálj!
Bian, nahát, milyen bátor vagy!
Nézzétek csak a kis gerlepárt!
-Milyen édesen fogjátok egymás kezét! -Igen, sokat gyakoroltuk.
Bian, nagyon vicces a feleséged!
-Drágám? -Édesem.
-Nahát, itt van az én kedvenc párocskám! -Jól nézel ki, anya!
Istennek hála, igen.
-Tényleg jól nézek ki? -Igen, tényleg.
Apa már vár, keresd meg!
Rendben, megkeresem.
Hogy van, mama? Jól szolgál az egészsége?
-Istennek hála! -Istennek hála!
Én legalább egészségesebb vagyok, mint a rákos barátaim.
-Istennek hála, mama! -Istennek hála!
Hol voltál? Olyan ritkán jössz, hiányzol.
-Igen, mert Bian nagyon elfoglalt. -Bian mindig ilyen.
Független akar lenni, ezért nincs sok ideje.
De számodra van ideje, ugye?
Igen, Bian gyakran marad otthon.
Tari...
Jól bánik veled Bian?
Tari!
-Szálem álejkum, papa. -Álejkum szálem.
-Boldog születésnapot! -Köszönöm, Tari!
Az érkezésed, mint a felhő mögül kibukkanó napsugár.
Napsugár, egy felhő sincs az égen!
Felhők.
-Tévedsz. -Mint mindig.
Kinan!
-Mindig vitatkozol. -Milyen csinos vagy!
Annyira szép vagy!
Üljünk asztalhoz!
Éhez vagyok. Gyere!
Imádom ezeket. A képek gyönyörűek.
Ez tetszik.
De a vőlegény miért olyan fukar a mosolyával?
-Az lenne? Szerintem nem. -De, nézd csak meg, anya!
-Az arca teljesen merev. -Biztos nagyon feszült voltam.
Igen, Bian feszült volt, végülis az esküvője volt.
Látod.
Lehet, hogy később, amikor férjhez megy a húgod, majd ő vág bús képet.
Kizárt!
Még akkor sem, ha ezer emberrel kell kezet fogjak,
akkor is csak tovább mosolygok.
-Apa, gyere ide! -Viszlát!
Az esküvőm órási lesz a hotelban. Tele lesz vendégekkel.
Elegáns, csillogó lesz, nem olyan, mint Biané.
Csak néhány vendég volt. Átlagos.
Kinan!
Gyerünk, együnk.
Igen, anya.
Bian, hogy megy a munka?
-Jól, apa, Istennek hála. -Jól?
És neked, Tari?
-Hogy megy az üzlet? -Hála Istennek, jól.
Kiteheted a termékeidet a szupermarketemben.
-Komolyan? -Igen, komolyan.
A céged virágzik az interneten.
Ha a termékeidet kihelyezed a szupermarketemben
a céged az egyik legnagyobb uniós cég lesz Indonéziában.
Unikornis.
Az unikornis az egyszarvú játéklovad volt, amikor kicsi voltál.
Úgy érted, egy cég, aminek az értéke egymilliárd dollár fölött van, igaz?
Unikornis.
-Hadd nézzem meg! -Ti ketten!
-Mindig vitatkoztok. -Látjátok?
Tari, Bian nem terhel le túlságosan?
Nem, mama.
Bian igazából, nem terhel azzal,
hogy reggelit, vacsorát csináljak neki.
De azért én elkészítem, hogy ne kelljen étteremben ennie.
Bian.
Tari főztje finom?
-Nagyon finom. -És? Mit főz neked?
Főz...
-Sült rizst. -Sült rizst.
-És... -Csirkés kását.
Amikor Bian siet az irodába, akkor
-pirítóst készítek. -Pirítóst.
-Ez kedves, minden nap főz neked. -Hát persze.
Tari minden ételét...
bármi is az, én megeszem. Különösen a Soto Betawit.
-Igaz? -Igen.
-Soto Betawi. -Soto Betawi.
-Gyerünk, egyél! -Igen.
Jó napot, bácsikám!
-Szervusz! -Boldog születésnapot!
-Aldi, köszönöm! -Milyen jól néz ki, bácsikám!
-Mi tartott ilyen sokáig? -Dugó volt, bácsikám.
-Jó napot, nénikém! -Szervusz!
-Tesó! -Találkoztál már Tarival,
-Igen. -Bian felesége.
Már találkoztunk.
Anya, apa!
Mennünk kell. Tari nem érzi jól magát.
Tari, jól vagy?
Nos, nem érzem túl jól magam.
-Rendben, anya? -Vigyázz az egészségedre!
-Apa, sajnálom. -Semmi baj.
Szálem álejkum.
-Álejkum szálem. Pihenj le! -Úgy lesz!
-Ülj le! -Igen, bácsikám.
Miért jöttünk el olyan korán? Sajnálom a szüleidet.
Mondtam neked. Elmegyünk, eszünk, aztán hazamegyünk.
Én még nem is ettem.
Aldi miatt jöttünk el?
Soha ne barátkozz össze Aldival!
-Miért? Az unokatestvéred, nem? -Tud a Sarah-val való kapcsolatomról.
Hogy érted?
Aldi mutatott be Sarah-nak.
Azt is tudja, hogy eljegyeztem Sarah-t.
Tudja, hogy elutasítottam az elrendezett házasságot.
Sok mindent tud.
Régebben közel álltam Aldihoz.
Azt is tudja, hogy gyakran találkozol azzal a nővel?
Jobb, ha ez így is marad.
Ezért nem szabadna közel kerülnöd Aldihoz. Ne tudja meg a megállapodásunkat.
De kérem az ajándékomat!
-Milyen ajándékot? -Azért, mert eljátszottam
egy boldog házasságban élő feleség szerepét.
Amikor a valóság nem is ez.
Rendben.
-Komolyan? -Igen.
Mit szeretnél? Egy táskát?
Cipőt? Vagy ékszert?
Azt akarom, hogy kísérj el bevásárolni.
Sok minden elfogyott már otthon.
Rendben.
-Készen vagy? -Készen vagyok.
-Bian, a bevásárlókocsit, kérlek! -Nos, csak tolnod kell.
Fáradt vagyok.
Hogyhogy csak magadnak vásárolsz?
Nem mondtad, hogy mit akarsz venni. Szóval nem tudom.
Rendben, megveszem magam.
Bian, várj!
-Menjünk enni. -Nem, hazamegyünk.
Éhes vagyok.
-Rendelhetünk, ha hazaértünk. -De én yakinikut akarok enni.
Ahogy akarod, de mi lesz a bevásárlással?
Először betesszük a kocsiba, aztán eszünk.
Rendben, beteszem a kocsiba, te csak várj meg az étteremben.
-Komolyan mondod? -Igen!
Holnap azonnal szólok
az autószerelő műhelynek, ahol az autómat javíttatom.
Még egyszer elnézést kérek, uram.
-Hívjon holnap, rendben? -Igen, úgy lesz.
Holnap reggel felhívom.
Legközelebb legyen óvatosabb!
Mondtam, hogy ne vezess olyan gyorsan!
Szerencsére jól vagy.
Csak akkor vezetek gyorsan, ha szomorú vagyok.
Egész nap nem láttalak, ezért rossz lett a kedvem.
Hazaviszlek.
Előbb együnk, jó?
Rendben. Gyere, menjünk!
-Legközelebb légy óvatos. -Jó.
-Megígéred? -Most már veled vagyok.
Szóval óvatos leszek.
Halló, Bian! Szálem álejkum!
-Hol vagy? -Sarah hívott, mert szüksége volt rám.
Elviszem vacsorázni.
-Egyedül is tudsz enni, ugye? -Rendben.
Szálem álejkum...
Elnézést, asszonyom, mindjárt zárunk.
-Rendben. -Köszönöm.
Beszélnünk kell!
Majd holnap, fáradt vagyok.
-Várj, Bian! -Mi az?
Beszélni akarok megint a házassági szerződésünkről.
Mit akarsz még róla beszélni?
Azt akarom, hogy ne találkozz azzal a nővel!
Sarah-val?
-Ne találkozz vele! -Nem tehetem!
-Miért nem? -Miért kellene?
-Mi van, ha megtudja a családunk? -Nem fogják.
-Sarah-val mindig is óvatosak voltunk. -Bian...
Mi van, ha papáék meglátnak titeket együtt?
Vagy a rokonaink, akik tudják, hogy házasok vagyunk?
-Majd kitalálok valamit. -De ezt nem csinálhatod folyton.
Akkor mit akarsz?
Bian, tudom, hogy az házasságunk elrendezett.
Lehet, hogy te kényszerítve érezted magad, de én nem.
Ez a te problémád, és engem nem érdekel!
-Ez egy szent kötelék. -Ez nem szent.
Ez egy kényszerházasság!
Egy évet adtál nekem, igaz?
A házasságunk hátralévő ideje alatt
feleségedként tisztelj engem.
És a családomat is tiszteld.
Nem kérek sokat, igaz?
-Majd meggondolom. -Csak gondolkodsz rajta?
Ha ez nem elég neked, akkor tudod, hol van az egyházi bíróság, ugye?
Menj és add be a válókeresetet!
-Mrs. Darmi... -Igen.
Nem mosna fel odakint?
-Ott fű van, Mr. Bian. -Az...
Úgy érti, hogy négyszemközt akar velem beszélni.
Nem akarja, hogy halljam?
-Igen, pontosan. -Rendben.
Ezúttal azt teszem, amit kívánsz.
Hogy többé nem találkozol azzal a nővel?
Nyilvános helyen nem, ahol megláthatnak minket.
-Mi van, ha megszeged a szabályt? -Nem fogom.
-Ha áthágod? -Nos, nem fogom.
Ha megszeged, kártérítést fogsz fizetni.
-Micsoda? -A lényeg az, hogy lesz kártérítés.
Oké, megegyeztünk. Mert ez soha nem fog megtörténni.
Sarah és én mindig is óvatosak voltunk.
Oké, majd meglátjuk.
-Hová mész azzal a táskával? -El kell mennem.
Nem lehet! A bácsikám és a nénikém jönnek hozzánk.
A bácsikád és a nénikéd idejön? Miért nem mondtad?
-Most mondom. -Nem lehet.
-Miért? -A barátaimmal találkozom.
Nem mondhatod le? Most látogatnak meg minket először.
Add át az üdvözletem!
Bian...
-Szálem álejkum! -Álejkum szálem!
Álejkum szálem!
-Bácsikám, nénikém! -Bian.
Nos hát.
-Bácsikám. -Istenem!
-Bian, hogy vagy? -Jól vagyok, nénikém.
Nahát, ez meg mi?
Már felnőtt nő, de még milyen ragaszkodó!
-Figyel a férjed. -Semmi baj.
Tari, elfáradtak, hívd be őket!
Bian, hová mész azzal a táskával? Elmész?
Nem.
-Én... -Kint vannak a táskáink.
-A ház előtt. -Rendben.
-Kinek a táskái ezek, bácsikám? -Az enyém és nénikéjé.
A mieink, úgy terveztük, hogy itt szállunk meg.
Itt akarják tölteni az éjszakát?
-Igen, maradhatunk? -Igen, persze, hogy igen.
Végülis ez a gyerekeink otthona.
-De jobb, ha először megkérdezzük. -Gyertek be!
Gyertek be, foglaljatok helyet! Hozhatok valamit inni?
Igen, az jól esne.
Hideget vagy meleget?
-Istenem! -Mrs. Darmi.
-Igen? -Jöjjön ide, asszonyom!
-Jaj, a derekam! -Biztos kimerültél, igaz?
Hadd hagyjalak magatokra egy picit!
Rendben.
-Kérem, hozzon inni! -Rendben.
Igen, valami meleget kérnék.
-Én ön, asszonyom? -Ugyanazt kérném.
Kérem, ne tegyen jeget bele!
-Rendben. -Már öreg vagyok.
Mit keresnek itt, hogy itt alszanak?
-Nem tudom. -Mi?
-Elküldjem őket? -Nem, ez nem helyes.
-Hol fognak aludni? -Nos, van két hálónk, nem igaz?
Hol fogsz te aludni?
Istenem, csomó holmim van ott!
És?
Ha észreveszik a holmimat,
akkor gyanút fognak, hogy külön szobában alszunk.
Látod? Ez mind miattad van!
Akkor most mit csináljunk?
Az oldalsó terasz tehát ott van.
-A konyha ott van. -Igen.
-De ne aggódjon, bácsikám. -Miért?
-Hadd takarítsa ki először Mrs. Darmi. -Csak a szobát.
Semmi baj, ne aggódj! Csak élvezd az italodat!
Nem édes.
Majd én ide hívom Mrs. Darmit.
-Nénikém, kérlek, csak ülj le! -A bácsikád már nem tud többet inni.
Várjatok, itt jön Mrs. Darmi.
-Különben is, hol van a férjed? -A férjem a vécén van.
Ez a ház nagyon kényelmes.
-Hadd kóstoljam meg előbb. -Pontosan!
Akartok tévét nézni? Bekapcsolom. Vagy inkább mégsem?
Van itt tüdőhús.
-Csak a levéből kérek. -Csak a levét, ugye?
Igen.
-Kérlek, ne vegyél túl sokat! -Csak egy kis lime-ot.
Kóstoljuk meg!
Add ide, Bian, veszek neked!
-Szóval, milyen? -Istenem!
Tari, a főztöd még mindig nagyon finom.
-Istennek hála! -Hiányzik a főztöd.
A nénikéd főztje már nem jó, mióta elmentél otthonról.
Mit mondtál?
-Hát, ez az igazság. -Vigyázz a szádra!
Akkor mitől híztál meg?
Jól van na, finom a főztöd.
Ha nem lenne jó, már elhagytál volna.
Istenem!
-Egyél, Bian, kóstold meg! -Kóstold meg, Bian!
Gyerünk, kóstold meg!
Milyen, Bian?
-Finom, ugye, Bian? -Nagyon finom.
Igen, finom, bácsikám.
-Látod? -Igen, finom.
Tényleg finom?
Tényleg nagyon jó, drágám.
„Drágámnak” hívta.
Köszönöm, asszonyom.
-Erre, nénikém! -Rendben.
Kérlek, gyere be!
Kinek a szobája ez?
Ez a vendégszoba.
De néha én is szeretem használni.
Igen.
Te és Bian jól vagytok?
Jól vagyunk. Bian nagyon kedves.
-A családja is szeret engem. -Istennek hála!
Azt hittem, hogy amiért elrendezett a házasságotok,
nem vagytok olyan jól.
Úgy látszik tévedtem.
Mindketten jól vagytok.
Nem úgy, mint én, azelőtt.
Az esküvőnk után, nem aludtunk közös szobában.
Komolyan?
Komolyan, nem csak kitaláltam.
-Nekem is elrendezett házasságom volt. -Tényleg?
Mert te és bácsikám, mindig olyan meghitten vagytok.
Most már igen.
De akkoriban, még csak rá sem mosolyogtam a bácsikádra.
-Itt van, uram. -Köszönöm, Mrs. Darmi.
-Mr. Bian. -Igen?
Bocsásson meg. Haza kell mennem, Mr. Bian, uram.
Rendben. Köszönöm, Mrs. Darmi.
-Szálem álejkum. -Álejkum szálem.
Bian.
Igen, bácsikám?
Végre megkönnyebbültem.
Látva téged és Tarit, hogy ilyen jól megvagytok együtt.
Aggódtam.
Mert elrendezett volt a házasságotok.
Aggódtam.
A bácsikád nagyon szeret engem. Halálosan szeret.
Bármit kérek tőle, azt teljesíti.
Ha kérek valamit, az rögtön ott van.
Csak egy dolgot nem adott meg nekem a bácsikád.
És mi volt az?
Amikor kértem, hogy váljunk el.
Mert a bácsikád szerint a válás az ördög sugallata.
És az ördög nagyon szereti az elvált párokat látni.
Pont így.
Mesélt neked Tari a szülei haláláról?
Csak egy kicsit, bácsikám.
Tehát akkoriban a családnak volt egy autóbalesete.
Az autó összeütközött egy teherautóval a Jagorawi autópályán.
Ha nem tévedek, akkor Tari elsős volt a középiskolában.
Ez egy évre traumatizálta. Félt autóba ülni.
De egy idő után, hála Istennek. A félelme eltűnt.
Istenkém!
Ha belegondolok...
Sajnálom őt.
Végül megnyitottam a szívemet a bácsikád előtt.
Mert a bácsikád nagyon kedves, és csak egy ilyen van, mint ő.
Türelmes, miközben én rosszkedvű és mogorva vagyok.
Istenem, hogy milyen mogorva voltam vele!
Ezért szerettem végül bele a bácsikádba.
A mai napig.
Bian tudod,
hogy mi nem lettünk gyermekkel megáldva.
Tudom, bácsikám.
Tari olyan számunkra, mintha a saját lányunk lenne.
Őszintén hálás vagyok, Istennek hála. Ahogy most látlak titeket.
Örülök.
Nem volt rossz választás, hogy te legyél a férje.
Igen, bácsikám.
Választ kaptam az aggodalmamra, amikor Tarit a gondjaidra bíztam.
Kiderült, hogy jól vagytok.
Látni, hogy Tari boldog. Én is boldog vagyok.
Ha Isten is úgy akarja, bácsikám.
Minden hála Istené, mindketten jól vagytok.
A legfontosabb dolog az, hogy egy szobában aludjatok.
Együtt.
-Jó ízű ez a kávé. -Igen, igyon csak!
Nézd csak meg őket!
Irigykedve nézlek titeket, tökéletes pár vagytok.
-Mindent együtt csináltok. -Mi?
Vigyázz, mit mondasz!
Amikor segítettem neked, megszidtál és én voltam a hibás.
Jobb, ha egyedül csinálod.
Még mindig rendetlenséget csinálsz! Hogy ne hibáztassalak?
Szeretem a tisztaságot és a rendet. Te gondolkodás nélkül csinálsz mindent.
-Látod, hogy beszél a nénikéd? -De igaz, nem?
Miről beszélsz? Nénikéddel lefekszünk aludni.
-Kérlek, pihenjetek. -Már nagyon álmos vagyok.
Ideje pihenni, öregek vagyunk.
-A nénikéd még inkább. -Mindketten fiatalok vagytok.
Hogy érted azt, hogy „fiatalok”?
-Még fiatal vagyok. -Oké, elég.
Rendben. Köszönjük a mai napot!
Elég a csevegésből.
-Micsoda? -Elnézést a hangoskodásért.
-Drágám! -Igen, jövök.
Igazán vicces látni őket.
Tari.
Igen?
-Mit dolgozol? -Én?
Fagyasztott ételeket árulok.
-Fagyasztott ételeket? -Igen.
Mennyi a havi bevételed?
Nincs fix szám, tudod, hogy milyen a kereskedelem.
-Mi van az átlaggal? -Az átlag...
-700 körül van. -Ezer?
Millió.
-700 millió? -Igen.
-Fagyasztott élelmiszerek eladásából? -De ez csak a bevétel.
Akkor is, hogy csinálod?
Talán azért, mert én már régóta árulom.
-És rengeteg viszonteladó van. -A bevételed 700 millió havonta.
-És ilyen kocsit vezetsz? -Mi a baj vele?
Vegyél egy új autót!
Nem, az én autóm még mindig jó, kár lenne újat venni.
Amikor vettem, egy évig spóroltam, egyben kifizettem.
Egyben kifizetted?
Miért?
Ha kifizethetem, miért vennék fel kölcsönt?
Ha felvehetsz kölcsönt, miért fizetnéd ki egyben?
Nem baj, ha nem értünk egyet.
Amikor venni akarok valamit, százszor át kell gondolnom.
„Szükségem van erre, vagy csak az életstílushoz kell?”
Olyan bonyolult vagy.
Jól van, hát.
-Nem vagy álmos? -Nem, még van mosogatnivaló.
-Felmegyek előbb én. -Jól van.
Mit csináljak?
Bian...
Bian, ébredj!
Bian.
Bian, ébredj! Hajnali imaidő van.
Mit keresel itt?
Elfelejtettem.
-Bácsikám odalent vár. -Bácsikád?
Megígérted neki, hogy elmész vele a mecsetbe.
Mondd meg neki, hogy inkább itthon imádkozzon.
Egy férfinak a mecsetben kell imádkoznia. Egy nő imádkozhat otthon.
Azt akarod, hogy muszlim férfinak, vagy muszlim nőnek?
Jól van, rendben.
Olyan zsémbes vagy!
Meg tudod csinálni.
Először mosakodj meg, hogy felfrissülj!
-Bácsikám. -Már itt is van.
-Már régóta vár rám? -Nem, még van öt percünk.
-De indulnunk kell a mecsetbe. -Rendben.
Hogy elmondhassuk a szunna imát hajnalban.
-Igen, hajnalban. -Szálem álejkum, Tari.
Álejkum szálem.
Mi az a szunna ima hajnalban?
Két rakat szunna ima hajnal előtt.
-Oké, szia. -Hogy érted, hogy „szia”?
-„Szálem álejkum” -Szálem álejkum.
Álejkum szálem.
-Bian. -Igen, bácsikám?
Ez a mecset csodálatos.
-Nagyon szép. -Gyönyörű, ugye?
-Fényűző. -Igen.
Gyakran imádkozol itt?
Minden nap, bácsikám.
-Az jó. -Rendszeres látogató.
-Igen.
-Szálem álejkum. -Álejkum szálem.
Nohát, nohát...
-Maga vezette ma az imát, ugye? -Így van, uram.
-Nagyszerű a hangja. -Amit Allah akar, köszönöm.
Ön itt lakik? Most látom először.
Nem, nem vagyok, csak látogató vagyok itt. Vendég vagyok.
Ő rendszeresen jár ide.
-Mr...? -Bian vagyok, Ustad.
-Bian, hogy felejthetett el engem? -Rendszeresen jár ide.
Hogy felejthette el?
A 65-ös szám, uram.
-65-ös szám? -Igen.
Ustad elfelejtett engem, mert hatalmas a gyülekezete.
-Igen, persze. -Lehetetlen mindenkire emlékezni.
-Szóval... -Mennünk kell, Ustad.
Szálem álejkum.
-Szálem álejkum. -Álejkum szálem.
Ez meg kicsoda?
Természetesen.
Bian, köszönöm, hogy a nénikéddel együtt nálatok lehettünk.
-A házad nagyon szép. -Szívesen, bácsikám.
A mi házunk a te házad is.
-Istenem... -Mi az?
-Nagyon fogsz hiányozni. -Ha hiányzom, akkor látogass meg!
-Vagy megint meglátogathatlak. -Igaz. Tessék, uram.
Egyszerű, ugye?
Vigyázz magadra!
-Te is. Egyél rendesen! -Hívjál majd!
Úgy lesz, minden nap, amíg meg nem unod.
-Bácsikám. -Vigyázz Tarira, rendben?
-Úgy lesz, bácsikám, Isten akaratából. -Vigyázz magadra, gyermekem!
-Ne felejts el imádkozni! -Jó.
-Szálem álejkum. -Álejkum szálem.
-Kérlek, vigyázz rá! -Úgy lesz!
Köszönöm, Bian.
-Szálem álejkum. -Álejkum szálem.
Ne szomorkodj!
Hamarosan megint jövünk.
-Vigyázz magadra, bácsikám! -Jól van.
Rendben hát.
Gyerünk, drágám!
Istenem!
-Szálem álejkum. -Álejkum szálem.
Most kvittek vagyunk.
Hogy érted, hogy „kvittek”?
Úgy tettél, mintha a feleségem lennél apám születésnapján.
És most úgy tettem, mintha a férjed lennék a nagybátyád és a nagynénéd előtt.
Én sosem tettettem magam, Bian.
Elmegyek.
Hova mész?
-Találkozni akarok Sarah-val. -Allah bocsánatát kérem...
Miért?
Szóval azt hiszed...
csak azért, mert egy szobában aludtunk...
most már igazi férj és feleség vagyunk?
Ne feledd, van egy házassági szerződésünk.
-Egyszerűen nem hiszem el. -Ha nem fogadod el, rendben van.
Tudod, hol van az egyházi bíróság. Eredj, és add be a válást!
FOLYTATJUK
A KÖVETKEZŐ RÉSZBEN
Bian! Édes Istenem, mi történt?
-Mi a baj, nem ízlik? -Nincs étvágyam.
Akarod, hogy megetesselek?
Azt mondják, ha egy férj és feleség egyedül jön egy családi eseményre...
az figyelmeztető jel a házasságukra nézve.
Vagy még rosszabb. Egy vörös jelzés.
Édes Istenem!
-Láthatnám Biant? -Elnézést, ki maga?
Sarah.
Istenem!
Fordító: Perlényi Eszter