-Ce-i asta? -Un contract.
ÎN EPISODUL ANTERIOR
Am avut de gând să divorțăm după un de căsnicie.
Am deja o logodnică.
Și o iubesc. O iubesc enorm pe Sarah.
Uite, Bian, încerc o rețetă de soto betawi.
Gustă. E foarte bună.
N-o să mănânc niciodată ce gătești tu.
Ești însurat, Bian. Nu vreau să-ți stric casa.
După un an, o să divorțez și o să mă însor cu tine.
DAȚI-NE SALARIILE!
Liniștiți-vă!
Oameni buni, liniștiți-vă! Nu fiți anarhiști!
Doamnelor și domnilor, aveți răbdare!
Vă promit că voi plăti salariile tuturor!
-Promisiuni deșarte! -Corect!
Îmi cer scuze anticipat.
Dar nu știu cui să-i mai cer ajutorul.
Nu fi așa!
Suntem prieteni de multă vreme. Trebuie să ne ajutăm reciproc.
Acum, tu ești într-un impas.
Poate data viitoare eu voi fi la ananghie.
Yasmin, nu mai plânge.
-Îmi pare rău că vă împovărăm. -Chiar vă vom ajuta.
Sper că asta vă ajută.
Ești sigur de suma asta?
Mulțumesc, Abi!
Îți voi da banii înapoi.
Vă mulțumim! Îmi pare rău că v-am deranjat.
Gata!
N-ai de ce să plângi.
Poți să te liniștești acum.
Ce se distrează!
Tari, nu te ustură ochii? Șterge-te la ochi!
Bian chiar ține la Tari. Ce afectuos e!
-Serios? -Da.
Când se fac mari...
Să-i căsătorim! Se potrivesc.
Chiar așa?
Crezi că mai merg căsătoriile aranjate?
Totuși, când Bian se face mare, se însoară cu Tari.
-Tu vorbești serios? -Da.
Așa să fie!
-Bian, vino aici, fiule! Tari! -Ce faceți?
Tari!
Vino aici, Bian!
Când vei fi mare, vei avea grijă de Tari.
Să n-o faci să plângă, da?
Da, mamă!
Vezi ce drăguți sunt?
Vă înțeleg intenția de a-i propune lui Tari să stea cu voi.
Dar, fiindcă ai ei nu mai sunt...
Ca frate mai mare al tatălui ei, eu sunt responsabil
de viitorul ei.
-Dacă va vrea Dumnezeu. -Da.
-Vom avea grijă de Tari. -Dar...
Înțelegem, domnule.
Eu și soția mea o vedem ca pe copilul nostru.
Deci, dacă putem face ceva pentru ea,
nu ezitați să ne spuneți!
Premiile pentru absolvenții cum laude
ai promoției 2015 a Facultății de Studii Economice...
Btari Hapsari, BBM.
Dar tot vreau să rămân aici.
Vreau să le rămân devotată unchiului și mătușii.
Tari...
Ieri, a venit din nou dna Yasmin.
Voia să știe când vei fi gata să te vezi cu ei.
Ca să te poți apropia de...
De Bian.
Eu și mătușa ta nu te vom forța dacă nu ești pregătită.
E în regulă.
Dar trebuie să recunoaștem...
Nu ne simțim bine să-i refuzăm la nesfârșit.
Voi sunteți de acord? Dacă dna Yasmin vrea să mă mărit cu fiul ei?
Eu știu bine cine a fost tatăl tău.
Nu și-ar fi ales greșit prietenii.
Dna Yasmin și dl Muchtar sunt oameni buni.
E clar că fiul lor e bine-crescut.
Nu-i așa?
Așa e.
Deci ești de acord?
Dacă așa vrea Dumnezeu...
Eu și mătușa ta vom fi ușurați dacă tu vei accepta asta
Ce zici?
Dacă unchiul și mătușa sunt de acord, sunt și eu.
Ce tare e! Ami poate merge la Jocurile Asiatice.
Poate câștiga împotriva filipinezilor.
Nu!
V-am zis să nu filmați! Sunteți încăpățânați!
Dar patinezi foarte bine, Mi. Clipul ăsta poate ajunge viral.
Poți să ajungi pe FYP.
Poți fi invitată la Mr. Dedi. La emisiunea lui!
Nu mă interesează lucrurile astea.
Ce plictisitoare ești! Nici n-ai cont de Instagram.
-Nu te compari cu mama! -N-am cont de Instagram.
Nici de WhatsApp, Facebook, Line...
Nu mă interesează. Uitați-vă la telefonul meu!
E un telefon clasic.
Ăsta e telefon?
-E o relicvă. -Adevărat.
Du-l înapoi la muzeu!
Laminează-l să nu se zgârie!
Ce răi sunteți!
Poate vă fac un procedeu de silat! Eu zic să vă opriți!
Terminați cu rețelele de socializare!
Voi mereu sunteți pe Instagram.
„Oare câte like-uri am primit?”
Duceți o viață plină de stres.
Se numește tehnologie. Suntem inteligenți.
Trebuie să înțelegem evoluția tehnologiei.
Dacă nu te interesează, du-te acasă!
-Întoarce-te la Naruto! -Tehnologie... N-am nevoie de ea.
-Am terminat. Pacea fie cu voi! -Pacea fie cu tine!
N-are nevoie?
Nu știe ce înseamnă „viral”.
Să vezi când o să uite toți de ea!
Doamne! Ne ignoră.
Ce drăguță ești! Parcă ești din filme!
Ce tot spui acolo?
Ce este?
Soțul tău...
De ce crede că tot ce fac e greșit?
Să fac numai ce zice el?
Să n-am grijă de el fiindcă așa scrie în contract?
Asta am zis de la început, Tar.
Doar că nu m-ai ascultat.
Da, dar...
M-aș simți ca o nevastă neascultătoare.
De fapt, e invers.
El e un soț neascultător. I-a păsat vreodată de tine?
N-a avut, nu-i așa?
Deci, dacă faci ce zice el, vei fi o soție ascultătoare.
Dacă îți zice să ai grijă de tine,
lasă grija lui și ai grijă de tine!
Asta vrea de la tine.
Nu te gândi prea mult la asta!
Probabil, e cu femeia aia acum.
Ușor, ușor!
Nu conduce atât de repede!
-Nu-ți face griji! -Ești începătoare. Ia-o încet!
Cine m-a învățat să conduc?
Eu.
Ție îți place viteza sau nu?
Da.
Ești începătoare. Nu merge repede!
Elevii fac ce le zice instructorul.
Nu... Tu ești mai bună decât mine. Tu ești instructoarea acum.
Ce pot să spun?
Suntem împreună de cinci ani și m-ai cam răsfățat.
Mă luai cu mașina... Dar acum nu te prea văd,
așa că șofez singură, la fel de repede ca tine.
Nu e vorba că nu mă vezi.
Sunt mereu aici.
Când vrei să te iau, scrie-mi pe WhatsApp!
Vin oricând, indiferent de situație.
Mă simt prost fiindcă ești soțul alteia.
Sar...
Nu spune asta!
-E de la soția ta? -Nu.
De la mama.
N-am chef de asta.
Ce e, dragul meu?
Ce e?
-Putem vorbi o clipă? -Sună ciudat. Ce s-a întâmplat?
Tata ne-a invitat la cină.
-Când? -Puțin mai târziu.
-Azi? -Da.
Aveai alt program?
Nu. Dar de ce așa, dintr-odată?
-Azi e ziua lui. -E ziua tatălui tău?
-Și de ce nu mi-ai zis? -Îți spun acum.
-Da, dar nu i-am luat niciun cadou. -Lasă! Mergem, mâncăm și venim acasă.
-Și la cât plecăm? -La 16:00.
-Așa de curând? -Da.
-Mă duc să mă pregătesc. -Stai!
Mai vreau să-ți spun ceva.
În afară de mama, tata și de Kinan, vor veni multe rude ale mele.
Trebuie să părem un cuplu perfect. Unul fericit.
Nu vreau să afle alții de situația noastră.
Ai înțeles?
-Și eu ce să fac? -Prefă-te că ești fericită!
Știi tu... Râdem, mergem la braț, zâmbim.
Ne ținem de mână.
Bine.
Încă ceva...
Trebuie să repetăm.
-Să repetăm? -Da.
Să exersăm gesturile intime.
Da...
-E greu, Bian. -Normal că e greu.
Pentru că te comporți așa. Da? Trebuie să părem apropiați.
Altfel, se vor prinde oamenii că mințim.
Vino aici!
Mai aproape!
Așa!
Trebuie să exersăm ținându-ne de mână?
Hai, mai repede!
-Relaxează-te! -Bine...
Hai! Așa! Relaxează-te!
Zâmbește cu toți dinții!
Acum, mergi!
Bian, ce hotărât ești!
Ce îndrăgostit!
-Vă țineți de mână! -Da, am exersat.
Bian, are haz soția ta!
-Iubire! -Draga mea!
-Iată cuplul meu preferat! -Ce bine arăți, mamă!
Da, slavă Domnului!
-Chiar arăt bine? -Sigur că da.
-Te așteaptă tata. -Mă duc să vorbesc cu el.
Ce mai faci, mamă? Ești bine?
-Da, slavă Domnului. -Slavă Domnului.
Sunt mai bine decât prietenii care au cancer.
-Slavă Domnului, mamă! -Slavă Domnului!
Dar unde ai fost? Vii foarte rar. Îmi lipsești.
-Bian e foarte ocupat... -Bian e mereu ocupat.
Vrea să fie independent, așa că nu prea are timp.
Dar are timp pentru tine.
Da. Stă mult acasă.
Tari...
Se poartă frumos cu tine?
Tari!
-Pacea fie cu tine, tată! -Pacea fie cu tine!
-La mulți ani! -Mulțumesc, Tari!
Mă luminez de bucurie când te văd.
Ce să te luminezi, că e soare!
Ba mă luminez.
-Ai greșit. -Ca de obicei.
Kinan!
-Mereu te contrazici. -Ce bine arăți!
Ești atât de frumoasă!
Hai să luăm loc!
Mi-e foame. Haideți!
Ce îmi plac pozele astea!
Îmi place asta.
Dar de ce e mirele atât de posac?
-Ți se pare că e? Mie, nu. -Uită-te la el, mamă!
-E atât de crispat! -Poate că eram stresat.
Da. Era cam stresat. Doar era ziua nunții lui.
Vezi?
Când se mărită ea, poate să aibă ea fața crispată.
Nu cred.
Nici dacă mă pune mama să dau mâna cu toți!
Continui să zâmbesc.
-Tată, vino puțin. -Mai târziu!
Vreau să am nunta la un hotel, cu multă lume!
Trebuie să fie de vis, nu ca a lui Bian.
A avut puțini invitați. A fost mediocră.
Kinan!
Să mâncăm!
Da, mama.
Bian, cum e la serviciu?
-Merge bine, slavă Domnului. -Da?
Tu ce mai faci, Tari?
-Cum merge afacerea? -Bine.
Poți să vinzi și prin magazinul meu.
-Serios? -Serios.
Pe internet îți merg perfect vânzările.
Dacă vinzi prin supermarketul meu,
compania ta va deveni una dintre cele mai mari companii union din țară.
Unicorn.
Unicornul e un căluț de jucărie cu un corn în frunte.
Adică o companie care valorează peste un miliard de dolari?
Unicorn!
-Verific imediat. -Terminați!
-Mereu te cerți! -Vezi?
Tari, te cam obosește Bian?
Nu, mamă.
Bian nu vrea să mă împovăreze cu cine și mici dejunuri.
Dar eu tot gătesc, ca să nu mai tot mănânce în oraș.
Bian.
Gătește bine Tari?
-Foarte bine. -Și ce îți face?
Îmi face...
-Nasi goreng. -Da.
-Și... -Bubur ayam...
Când se grăbește să ajungă la birou, îi fac pâine prăjită.
-Ce frumos! Îți gătește zilnic. -Normal.
Mănânc tot ce gătește ea. Mai ales soto betawi.
-Nu-i așa? -Da.
Soto betawi.
-Mănâncă! -Bine.
Bună, unchiule!
-Bună! -La mulți ani!
-Mulțumesc! -Arăți bine, unchiule!
-Ce ți-a luat atâta? -A fost trafic.
Bună, mătușă!
-Frate! -O știi pe Tari?
-E soția lui Bian. -Ne cunoaștem.
Mamă, tată.
Trebuie să plecăm. Tari nu se simte bine.
Tari, ești bine?
Nu mă simt prea bine.
-Bine, mamă... -Ai grijă de tine!
-Ne pare rău, tată! -E în regulă.
Pacea fie cu voi!
-Odihnește-te! -Sigur că da.
-Ia loc! -Da, unchiule.
De ce am plecat atât de devreme? Mi-a părut rău pentru părinți.
Ți-am zis că venim, mâncăm și plecăm.
Dar eu n-am mâncat.
Aldi a fost de vină?
Să nu te apropii de el!
-De ce? E vărul tău, nu? -Știe de relația mea cu Sarah.
Cum adică?
Aldi mi-a prezentat-o.
Știe că sunt logodit cu Sarah
și că n-am fost de acord cu aranjamentul.
Știe multe.
Am fost apropiați.
Știe cât de des te vezi cu femeia aia?
Poate e mai bine așa.
De-aia nu e bine să vorbești cu el. Nu vreau să afle de înțelegerea noastră.
Vreau un cadou.
Pentru ce?
Pentru că mi-am jucat rolul de nevastă fericită.
Când adevărul este altul.
Bine.
-Serios? -Da.
Ce vrei? Genți?
Pantofi? Bijuterii?
Vreau să vii cu mine la cumpărături.
Nu prea mai avem de niciunele acasă.
Bine.
-Ai terminat? -Da.
-Bian, căruciorul! -Tu trebuie să-l împingi!
Sunt obosită.
Ai făcut cumpărături doar pentru tine.
Nu mi-ai spus ce vrei. N-aveam de unde să știu.
Îmi cumpăr singur!
Bian, stai!
-Hai să mâncăm! -Nu. Mergem acasă.
Mi-e foame.
-Comandăm ceva când ajungem. -Vreau să mănânc yakiniku.
Cum vrei. Și cumpărăturile?
Le lăsăm în mașină și mâncăm după aceea.
Le duc eu la mașină. Așteaptă în restaurant!
-Vorbești serios? -Da.
Mâine sun la service-ul care se ocupă de mașina mea.
Încă o dată îmi cer scuze.
-Sună-mă mai târziu. -Sigur că da.
Ne auzim de dimineață.
Data viitoare, ai mai multă grijă!
Ți-am zis să nu mai conduci atât de repede!
Bine că ești teafără.
Conduc cu viteză numai când sunt tristă.
Nu te-am văzut toată ziua, și m-am întristat.
Te duc eu acasă.
Hai să mâncăm mai întâi!
Bine.
-Ai grijă data viitoare! -Bine
-Promiți? -Acum, sunt cu tine.
Așa că am grijă.
Bună, Bian! Pacea fie cu tine!
Unde ai fost?
M-a sunat Sarah. Avea nevoie de mine.
O duc la masă.
-Poți mânca singură, da? -Bine.
Pacea fie cu tine!
Îmi pare rău, doamnă, închidem.
-În regulă. -Mulțumesc.
Vreau să stăm de vorbă.
Vorbim mâine. Sunt obosit.
-O clipă, Bian. -Ce este?
Vreau să vorbim despre contractul nostru.
Ce anume mai vrei să vorbim?
Nu vreau să te mai vezi cu femeia aia.
Cu Sarah?
-Termină cu ea! -Nu se poate.
-De ce? -De ce să fac asta?
-Dacă află familia noastră? -Nu află.
-Eu și Sarah avem mare grijă. -Bian...
Dacă mama și tata vă văd împreună?
Sau alții care știu că suntem căsătoriți.
-Găsesc o scuză. -N-o poți face la nesfârșit.
Și ce vrei?
Știu că avem o căsnicie aranjată.
Poate tu te-ai simțit constrâns. Eu, nu.
E problema ta, nu-mi pasă.
M-am măritat fiindcă e un pact sacru.
Nu e sacru!
E o căsnicie forțată.
Mi-ai dat un an, da?
Cât timp suntem căsătoriți,
mă vei trata ca pe o soție.
Și îmi vei onora familia.
Nu îți cer prea mult.
-Mă voi gândi la asta. -Doar te vei gândi?
Dacă nu-ți convine, știi unde e tribunalul religios.
Du-te și divorțează!
-Dnă Darmi... -Da.
Puteți spăla pe afară?
-Afară e iarbă, dle Bian. -Este...
Vrea să discute cu mine între patru ochi.
Deci nu vreți să aud?
-Exact. -Bine.
De data asta, voi face ce vrei tu.
Vei înceta să te vezi cu femeia aia?
În locuri publice, unde putem fi văzuți, da.
-Dacă nu te ții de cuvânt? -Mă țin.
-Poate îți încalci promisiunea. -Nu!
Pot apărea complicații.
-Cum? -Vor exista compensații.
Perfect, pentru că nu va fi nevoie de ele.
Eu și Sarah am avut grijă.
Bine. Vedem.
-Unde pleci cu geanta aia? -Trebuie să plec.
Nu pleca. Vin unchiul și mătușa mea.
Vin aici? Nu mi-ai spus.
-Îți spun acum. -Nu poți face asta.
-De ce? -Pentru că mă văd cu prietenii.
Nu poți să contramandezi? E prima lor vizită.
-Salută-i din partea mea! -Bian...
-Pacea fie cu voi! -Pacea fie cu voi!
Pacea fie cu voi!
-Unchiule! Mătușă! -Bian!
Ca să vezi!
-Unchiule! -Doamne!
-Ce mai zici, Bian? -Bine, mătușă.
Doamne, ce s-a întâmplat?
Nu mai e copil, dar tot lipicioasă e.
-Soțul tău e cu ochii pe noi. -E în regulă.
Tari, sunt obosiți. Poftește-i în casă!
Bian, ce-i cu geanta aia? Pleci?
Nu.
-Eu... -Noi mai avem ceva genți.
-Sunt în față. -Da...
-Ale cui sunt gențile astea? -Ale mele și ale mătușii.
Ale noastre sunt. Vom sta aici.
Rămâneți peste noapte?
-Da. Se poate? -Sigur că da.
Doar e casa copiilor noștri.
-Mai bine îi întrebăm. -Intrați!
Intrați și luați loc! Vreți să beți ceva?
Da, te rog!
Ceva cald sau rece?
-Doamne... -Dnă Darmi!
-Da? -Veniți puțin!
-Vai, mijlocul meu! -Cred că sunteți obosiți.
Eu lipsesc puțin.
Bine.
-Dă-i unchiului de băut! -Da.
Cald, vă rog.
-Și dv.? -La fel, vă rog.
Să nu puneți gheață!
-Bine. -Sunt bătrân.
Cum adică stau aici?
Nu știu.
-Să-i trimit la plimbare? -Nu se face!
-Dar unde vor dormi? -Avem două camere.
Și tu unde dormi?
-Doamne! Am lucrurile acolo! -Și?
Dacă își dau seama?
Vor vedea că dormim în camere separate.
Vezi? Din cauza ta!
Ce facem acum?
Terasa e chiar acolo.
-Bucătăria e aici... -Da.
-Nu-ți face griji, unchiule! -De ce?
-Stai să facă dna Darmi curățenie! -Doar în cameră.
Beți-vă ceaiurile!
Nu e dulce.
O chem pe dna Darmi.
-Mătușă, ia loc! -Unchiul tău nu poate bea așa.
Stai că vine dna Darmi!
-Dar unde e soțul tău? -E la toaletă.
Ce casă confortabilă.
-Stai să gust mai întâi. -Sigur că da.
Vreți să vă pornesc televizorul? Poate că nu.
Aici e carne...
-Supă, te rog. -Aici e doar supă.
Da.
-Nu prea multă. -Limetă?
Să încercăm!
Bian, să te servesc și pe tine.
-Cum e? -Doamne!
Tari, ce bine gătești!
-Slavă Domnului! -Mi-e dor de gătitul tău.
Mătușa nu mai gătește așa de bine de când ai plecat tu.
Ce-ai spus?
-E adevărat! -Ai grijă ce spui!
Atunci de ce te-ai îngrășat?
Bine, gătești bine.
Dacă nu găteam bine, mă părăseai deja.
Doamne!
-Gustă și tu, Bian! -Gustă!
Hai, gustă!
Cum e, Bian?
-E delicios, nu? -E delicios.
Da, e delicios.
-Vezi? -E delicios.
E chiar delicios?
E chiar bun, iubire.
I-a zis „iubire”.
Mulțumesc!
-Pe aici, mătușă! -Bine.
Vă rog, intrați!
A cui cameră e asta?
E o cameră de oaspeți.
Dar o mai folosesc și eu.
Da...
Voi doi sunteți bine?
Da. E un om foarte bun.
-Familia lui ține mult la mine. -Slavă Domnului!
Credeam că, fiind o căsătorie aranjată,
poate nu vă înțelegeți.
Dar se pare că m-am înșelat.
Sunteți amândoi bine.
Eu nu eram așa pe vremuri.
Noi după nuntă n-am dormit în aceeași cameră.
Serios?
Da. Nu îți spun povești.
-Și nunta noastră a fost aranjată. -Chiar așa?
Voi păreți a fi foarte apropiați.
Acum, suntem.
Dar pe vremuri, nici nu îi zâmbeam.
Mulțumesc, dnă Darmi.
-Dle Bian. -Da.
Mă scuzați, dar trebuie să plec acasă.
Bine. Mulțumesc, dnă Darmi.
-Pacea fie cu dv.! -Pacea fie cu dv.!
Bian.
Da, unchiule.
Acum, respir ușurat.
Vă văd înțelegându-vă atât de bine!
Eram cam îngrijorat.
Fiindcă ați avut o căsătorie aranjată.
Eram tare îngrijorat.
Unchiul tău chiar mă iubește. Mă iubește enorm.
Îmi face tot ce îi cer.
Cer ceva, primesc imediat.
O singură dată m-a refuzat.
Când?
Când i-am cerut să divorțăm.
Unchiul tău crede că divorțul
e lucrarea diavolului.
Iar diavolul chiar se bucură să vadă oameni care divorțează.
Cam așa ceva.
Ți-a povestit Tari despre moartea părinților ei?
Mi-a povestit puțin.
Familia a avut atunci un accident auto grav.
Mașina s-a ciocnit cu un camion pe autostrada Jagorawi.
Cred că Tari era în primul an de liceu.
Tot anul a fost traumatizată. Nici nu mai mergea cu mașina.
Dar slavă Domnului că a trecut acea frică.
Păcat.
Când mă gândesc...
Mi-e tare milă de ea.
Mi-am deschis inima către unchiul tău
fiindcă e un om bun, un om deosebit.
Are multă răbdare, mai ales când sunt nervoasă.
Ce atitudine urâtă aveam!
Dar de-aia m-am îndrăgostit de el.
Și încă îl iubesc.
Bian, știi că...
Eu și mătușa n-avem copii.
Știu, unchiule.
O considerăm pe Tari fiica noastră.
Îi mulțumesc lui Dumnezeu când vă văd...
Sunt tare bucuros.
N-a fost o greșeală s-o iei de soție.
Da, unchiule...
Acum, știu că o pot lăsa pe Tari în grija ta.
Se pare că ești un om bun.
Văd că e tare fericită. Și eu sunt fericit.
Dă, Doamne!
Slavă Domnului că sunteți bine.
Important e să dormiți în aceeași cameră.
Împreună.
-E bună cafeaua asta. -Da, bea!
Uită-te la ei!
Ce frumoși sunteți! Sunteți un cuplu perfect.
-Și faceți totul împreună. -Ce?
Ai grijă ce spui!
Când o ajut, mă ceartă și mă critică.
Deci o las să lucreze singură.
Dai totul rasol. Cum să nu te cert?
Eu vreau ca totul să fie ordonat și curat. Tu ești dezordonat.
-Vedeți cum vorbește? -Dar e adevărat.
Ce vrei să spui? Trebuie să mergem la culcare.
-Da, culcați-vă! -Mor de somn.
Trebuie să ne culcăm.
-Mătușii îi e somn. -Voi sunteți tineri.
Cum adică „tineri”?
-Sunt încă tânăr. -Bine!
Vă mulțumim pentru astăzi!
Gata cu vorba!
-Ce e? -Scuze pentru gălăgie!
-Draga mea! -Da.
Ce haioși sunt!
Tari.
Da?
-Tu cu ce te ocupi? -Eu?
Vând mâncare congelată.
-Mâncare congelată? -Da.
Și cât câștigi pe lună?
N-am o sumă fixă. Știi cum e cu vânzările.
-Dar în medie? -În medie...
-În jur de 700. -De mii?
De milioane.
-700 de milioane? -Da.
-Din alimente congelate? -Ăsta sunt doar încasările.
Cum reușești?
Fac asta de multă vreme.
-Și am mulți clienți. -Ai încasări de 700 de milioane?
-Și conduci mașina aia? -Și ce dacă?
Ia-ți una nouă!
Nu. Mașina mea e bună. N-am nevoie.
Când mi-am luat-o, am strâns bani un an.
Ai cumpărat-o cu numerar? De ce?
De ce să fii dator?
Dacă poți lua împrumut, de ce să dai bani?
Opiniile diferite sunt bune.
Eu când cumpăr ceva, mă gândesc de o mie de ori.
„Chiar am nevoie de așa ceva?”
Ce complicată ești!
Bine...
-Nu ți-e somn? -Nu. Mai am vase de spălat.
-Mă duc sus. -Bine.
Ce fac?
Bian...
Trezește-te!
Bian.
Trezește-te! E ora de rugăciune!
Ce cauți aici?
Am uitat.
-Te așteaptă unchiul jos. -Unchiul?
Ai promis că mergi cu el la moschee.
Zi-i să se roage acasă!
Bărbații se roagă la moschee. Femeile se roagă acasă.
Tu vrei să fii bărbat musulman sau femeie musulmană?
Bine!
Câte fițe!
Hai că poți!
Spală-te mai întâi!
-Unchiule! -În sfârșit!
-Mă aștepți de mult? -Nu. Mai avem cinci minute.
-Dar ar trebui să plecăm. -Da.
-Trebuie să prindem răsăritul. -La răsărit. Pacea fie cu tine, Tari!
Și cu voi!
Cum e rugăciunea din zori?
Trebuie să faci două raka'at.
-Bine, pa! -Cum adică „pa”?
-„Pacea fie cu tine”. -Pacea fie cu tine!
Pacea fie cu tine!
-Bian. -Da, unchiule!
E o moschee minunată.
-E foarte frumoasă. -Nu-i așa?
-E luxoasă. -Da.
-Te rogi des aici? -În fiecare zi.
-Foarte bine! -Sunt de-al casei.
-De-al casei? -Da.
-Pacea fie cu voi! -Pacea fie cu tine!
Stai!
-Tu ești imamul? -Da, domnule!
-Ai o voce minunată! -Dumnezeu mi-a dat-o.
Locuiți aici? Nu v-am mai văzut.
Eu sunt în vizită aici. Sunt musafir.
El vine adesea pe aici.
-Dl... -Bian, Ustad.
-Bian. M-ați uitat? -Vine mereu aici.
Cum de v-am uitat?
Numărul 65?
-Numărul 65? -Da.
Ustad m-a uitat fiindcă are o congregație mare.
-Da, clar. -Nu-i poți ține minte pe toți.
-Așa deci... -Trebuie să mergem.
Pacea fie cu voi!
-Pacea fie cu voi! -Pacea fie cu voi!
Cine e ăsta?
Sigur că da!
Bian, îți mulțumesc că ne-ai primit.
-Ai o casă minunată. -Cu plăcere, unchiule!
Casa noastră e și a voastră.
-Doamne! -Ce este?
-O să-mi fie tare dor de tine. -Atunci vino mai des!
-Sau poate vin eu. -Da, așa e.
E simplu, nu?
Aveți grijă de voi!
-Și voi! Să mâncați bine! -Să mă suni!
Zilnic, dacă nu te plictisesc.
-Unchiule... -Ai grijă de Tari, da?
-Domnul să-mi dea putere! -Ai grijă de tine!
-Nu uita să te rogi! -Da.
-Pacea fie cu tine! -Pacea fie cu tine!
-Ai grijă de ea! -Sigur.
Mulțumesc, Bian!
-Pacea fie cu tine. -Pacea fie cu tine!
Nu fi tristă!
Mai vin în vizită pe la voi.
-Ai grijă de tine, unchiule! -Sigur că da.
Bine...
Hai, draga mea!
Vai de mine!
-Pacea fie cu voi! -Pacea fie cu voi!
Acum, suntem chit.
Cum adică „chit”?
Te-ai prefăcut că ești nevasta mea la ziua tatei,
iar eu m-am prefăcut că sunt soțul tău în fața unchiului și a mătușii.
Eu nu m-am prefăcut.
Plec în oraș.
Unde mergi?
-Vreau să mă văd cu Sarah. -Mă voi ruga să fii iertat.
De ce?
Tu crezi că, dormind în aceeași cameră,
am devenit un cuplu adevărat?
Nu uita de contractul nostru.
-Nu pot să te cred. -Dacă nu-ți convine, nu-i nimic.
Știi unde e tribunalul. Divorțează!
VA URMA
ÎN EPISODUL URMĂTOR...
Bian! Doamne, ce s-a întâmplat?
-Ce e? N-are gust bun? -Nu mi-e poftă.
Să-ți dau eu să mănânci?
Se spune că, dacă mergi singur la o petrecere în familie,
căsnicia ta are probleme.
Sau mai rău. Un semnal de alarmă!
Doamne!
-Pot să-l văd pe Bian? -Cine ești tu?
Sarah.
Doamne!
Dragostea trebuie să fie adevărată
Iar adevărul trebuie să fie dragoste
Înțelege dragostea!
Fă-i și pe alții s-o simtă!
Dragostea trebuie să fie adevărată
Iar adevărul trebuie să fie dragoste
Înțelege!
Subtitrarea: Paul Bochian