Știu că avem o căsnicie aranjată. Poate tu te-ai simțit constrâns. Eu, nu.
DIN EPISODUL ANTERIOR
- M-am măritat fiindcă e un pact sacru. - Nu e sacru!
E o căsătorie aranjată!
Crede că tot ce fac e greșit.
Să fac numai ce zice el? Fiindcă așa scrie în contract?
Asta am zis de la bun început, Tari.
Dar nu m-ai ascultat.
Te-ai dat drept soția mea de ziua tatei.
Acum, eu m-am dat drept soțul tău.
Nu uita de contractul nostru.
Bian...
Dacă nu te simți bine, ia-ți liber.
De ieri tot tușești.
Să-ți fac un ceai cu ghimbir și miere?
Bian, te simți bine?
Mă simt bine. Nu e nevoie.
Pacea fie cu tine!
Dumnezeule, Bian!
Bian! Doamne! Ce-i cu tine?
Doamne, ce febră ai! Hai în cameră!
Haide.
Unu, doi, trei.
Încet.
Vai de mine, Bian...
Ușurel pe scări. Așa, încă o treaptă.
Am ajuns.
Haide, așa.
Încetișor.
Bian...
- O pătură... - Să te schimb de cămașă întâi.
O să-ți fie rău.
Pătură...
Stai.
Bian, hai să te schimb mai întâi. Da?
- Poți să te ridici? - Mai târziu.
Schimbă-te de haine, Bian. Cămașa e leoarcă.
Bine? Hai, încetișor.
Doi, trei.
Te schimbi singur?
Pot să te ajut?
Bian...
Vrei ceva de băut? Ți-am fiert niște ghimbir.
Bea asta mai întâi.
În numele lui Alah.
Vrei să-ți fac masaj?
Bian...
Bian.
Trezește-te, e rugăciunea de dimineață.
Bian.
Hai să ne rugăm.
Rugăciunea de dimineață.
Mi-e rău. Rugăciunea de dimineață nu e obligatorie.
Cine spune asta?
Cât timp trăim, ar trebui să ne rugăm.
Hai, să ne rugăm.
Spală-te întâi, să te mai trezești. Da?
Hai să te ajut.
Doi, trei.
Dacă simți că amețești, stai în fund în timp ce te rogi.
Da.
Deci e greu să te rogi, dar poți să te joci pe telefon.
Mi-am luat liber, deci nu mă duc la serviciu.
- Nu mai bine te duci la spital? - E în regulă, doar că...
Am febră și tușesc puțin. N-am nevoie să merg la spital.
Ceaiul tău.
Bea-l mai întâi.
Micul-dejun. Bubur.
De ce? Nu e bun?
E bun.
Vrei să-ți dau eu?
Da.
- Ce e? - Nimic.
Răspund eu.
Da?
Bian e aici?
Bian?
Da. Bian e aici?
Scuze, cine ești?
Eu sunt Sarah.
E aici sau nu?
Imediat, să-l chem.
Da?
E cineva la ușă.
- Cine? - Nu știu, dle.
Dra Tari m-a rugat să vă anunț.
- Unde e Tari? - A ieșit.
- Unde s-a dus? - A spus că lipsește mai mult timp.
Bine, mă duc jos.
- Sarah? - Bian.
Doamne! M-am îngrijorat când am auzit că ți-e rău.
Mă simt bine.
Dumnezeule!
Iertați-mă, dle. N-am fost atentă.
Doamnă... Stai jos, te rog.
Ce cauți aici?
Ce te doare?
Am înțeles că nu te duci la birou azi.
- Ce ai? - Mă simt mai bine acum.
Poftim băutura!
Mulțumesc, doamnă.
Bian.
De ce-i strălucește coada?
N-am idee. Tu de ce crezi că strălucește?
Nu știu, de-asta am întrebat.
Trebuie să mă duc la toaletă.
Așteaptă aici. Promite-mi că nu pleci nicăieri.
Da?
- Mă întorc repede. - O să dispar.
Să nu faci asta.
- Spune da! - Acceptă!
- Mă duc acasă, domnule. - Doamnă.
Nu v-a spus Tari unde se duce?
Nu, dle. Mă scuzați. Pacea fie cu dv.!
Pacea fie cu dv.!
- Unde ai fost toată ziua? - Nu te privește.
Unde ai fost?
N-ai citit contractul de căsătorie făcut de tine?
Nu trebuie să cer voie ca să fac ceva.
- Ai telefonul închis. E descărcat? - Nu te privește! Sunt obosită!
- N-am terminat. - Ce mai vrei, Bian?
- Te întreb unde ai fost. - N-ai fost ocupat cu femeia aia?
N-am chemat-o eu. I-a spus un coleg că sunt bolnav.
Nu-mi pasă!
Nu eu sunt așa-zisa soție aici?
I-am spus să nu mai vină aici. Dacă te deranjează, iartă-mă.
Nu e treaba mea, Bian.
Dacă vrei s-o aduci aici, treaba ta.
Dar nu când sunt eu aici.
Haide!
E în regulă. Ușurel.
- Mă tem că mama ta n-o să mă placă. - Dar fiul ei te iubește mult.
Haide.
Mamă!
Ți-o prezint pe Sarah.
Doamnă.
Nu-mi place fata. Aveam deja un plan pentru tine.
- Dacă sunteți prieteni, foarte bine. - Nu fi așa.
O iubesc pe Sarah!
Dar am alte planuri cu tine. Eu știu ce e mai bine pentru tine!
Nu vreau asta!
Începând de azi, plec din casa asta.
O să-mi închiriez o cameră!
CENTRU DE ONCOLOGIE
- Kinan, unde-i tata? - A ieșit puțin.
Iartă-mă că n-am fost cu tine în timpul chimioterapiei.
- Am avut de predat un proiect. - Nu-i nimic.
Am stat oricum cu tata și cu Kinan. Nu te îngrijora.
Ai mâncat ceva?
Mâncarea nu mai are gust. Totul are un gust amar.
Trebuie să te lupți. Nu renunța.
Sunt optimist.
Poți învinge cancerul, da?
Oricum, după ce te vindeci, orice îți dorești...
o să fac, orice ar fi.
Ce-ți dorești?
- Orice? - Da, orice.
I-am făcut o promisiune mamei lui Tari.
Dacă mă vindec...
Vreau să vă căsătoriți.
O faci, nu?
- Pregătești masa? - Îi cer iertare lui Alah.
Scuze. N-am vrut să te sperii.
Ce pregătești?
Clătite cu banane.
Care sunt ingredientele?
Făină, ouă, banane, lapte.
- Să te ajut. - Nu e nevoie, Bian.
Așteaptă la masă.
Bine.
Ce cauți aici?
Mă uit cum gătești. N-am voie?
- Îți aduc o farfurie. - Mi-o iau eu, Bian.
Mulțumesc.
Pot să încerc?
Desigur.
Sunt bune.
- Gustă. - Nu, mănânc-o tu.
Gustă mai întâi.
Gustă.
Sunt bune, nu?
Tar...
Iartă-mă.
Ieri, chiar nu mă așteptam să vină Sarah aici.
Promit că n-o să se mai întâmple.
Mai ești supărată?
N-am dreptul să fiu supărată, Bian.
Sunt doar o soție de fațadă.
De ce mai porți hijab?
Acasă?
- Nu ți-e cald? - Nu, chiar nu.
Poți să-l dai jos în casă.
Sunt soțul tău.
Hai să mâncăm în oraș.
- Ești sigur? - Da.
Putem să facem și cumpărăturile?
Bineînțeles.
- Mai vrei? - Nu, mulțumesc. Termin-o tu.
Gata, hai să mergem.
- Tari, nu. Haide. - Mulțumesc, dle.
- Ce e? - Ai răbdare la cumpărături.
Mereu faci așa la cumpărături. Nu se mai termină.
- De ce e mereu așa? - Gata, să mergem.
- Vrei un lănțișor? - Îl cumperi tu?
- Da, îți cumpăr mai târziu. - Hai, cumpără-mi-l.
Dacă ai încredere că mă duc acasă...
- Hai, Bian. Una sau două. - Nu, nu.
- Crezi că sunt stagiar? - Care e legătura?
M-au obosit cumpărăturile.
Bine că aveau aer condiționat, era răcoare.
E mai bine decât la piață.
Hai să mâncăm supă instant de tăieței la cină.
De ce am mai luat atâtea dacă mâncăm supă instant?
Mi-e poftă de supă instant de tăieței. Gândește-te și tu.
Supă de tăieței cu ouă, frunze de caisim, limetă și chili.
Super sățioasă!
Pot s-o prepar?
- Bine, dacă tu nu vrei. - Ba vreau.
Nu pot refuza supa cu tăieței. Era preferata mea când stăteam cu chirie.
Da!
Bine, deci rămâne supa de tăieței la cină.
Cine era, Bian?
- De ce n-ai răspuns? - O să sun eu mai târziu.
- Tari! - Da?
Tari!
- Ce e, Bian? - Tari!
- Unde te duci? - Plec.
- Pleci? Unde? - La Bandung.
- Vine familia în vizită azi. - De ce nu mi-ai spus?
- Îți spusesem. - Când?
Am uitat. Oricum, ce faci la Bandung?
Am un seminar până spre seară.
Amână-l.
Nu pot, Bian. Detailiștii sunt acolo deja.
- Conduci tu? - Da.
- Mașina asta? - Da.
- Nu e bună la drum lung. - Cum adică nu e bună?
Merg mereu la Bandung cu mașina asta și n-are nimic.
Nu te duce, atunci. Te rog.
Sunt soțul tău.
Femeia trebuie să ceară voie soțului ei când iese din casă.
Acum, vorbești despre religie. Unde ai fost până acum, Bian?
Te temi că mama o să-și dea seama că avem o căsnicie nefericită.
SOLD: 0 TARIF: 14.000
- Nu se poate! - Ce?
Nu mai am bani pe card.
Ai un card la tine?
Nu l-am luat cu mine. Ce facem?
Împrumut de la cineva. Stai aici.
Grăbește-te, te rog.
Cum de nu ești pregătită?
Ce s-a întâmplat?
Îmi cer scuze, domnule. Îmi împrumutați cardul?
- Nu mai am credit. - Ești tipic indoneziană.
Nu te purta așa. Le faci probleme oamenilor.
Da, îmi pare rău, domnule.
Să nu fugi cu el. Ți-am văzut numărul de înmatriculare.
Vi-l aduc înapoi. Vă mulțumesc, dle.
Poftiți cardul, dle.
Vă mulțumesc frumos, dle.
- Așa mult? - Da, e pentru dv.
Să facem asta mai des.
Sunteți tipic indonezian, dle.
Da, suntem indonezieni.
- Ai estului Indoneziei, mai ales. - Ce răutăcios a fost tipul!
O fi înghițit vreo albină.
După ce i-am dat bani, s-a îndulcit ca mierea.
Nu e corect să faci asta.
- Ce are mașina asta? - Ce e? Vorbești serios?
Nu știu, stai să văd.
- Ce s-a întâmplat? - Îi cer iertare lui Alah...
- Dumnezeule... - Avem pană.
De ce sunt mereu probleme?
Pe Alah! Sună-l pe Bian acum, mai repede!
- Ce? - Sună-l pe Bian!
Nici gând!
De ce nu?
Nu mi-a dat voie să ies din casă.
Vezi? E numai vina ta, știi asta?
E numai vina ta! Atâtea probleme
pentru că ai plecat fără voia soțului tău, da?
E valabil în cazul unui soț adevărat, iar el e...
Dumnezeule!
Doamne!
Tar, ce facem?
Doamne! Scoate fum!
Se pare că am cu adevărat nevoie de permisiunea soțului.
Bine, rămâi tu aici și mă duc eu acolo.
- Găsesc eu o mașină. - Vin și eu!
De ce vii cu mine?
- Domnule? - Ajutor, domnule!
Bian, de ce ești singur? Unde-i Tari?
E aici.
Bian, unde-i Tari?
Vine și ea.
- E în urmă? - Da.
Bi, Tari s-a dus la Bandung?
De unde știi?
Are seminar, nu? Le urmăresc frecvent.
Tari e super. Să te mândrești cu ea.
Ce știi de Sarah?
- De ce mă întrebi de ea? - Țineți legătura, nu?
Biata Tari.
- De ce te bagi? - Nu te supăra, te rog.
Bian...
- Aici erai. - Unde-i Tari?
Da, de ce ești singur?
- Tari... - Nu v-ați certat, nu?
- De ce să ne certăm? - Nu, nimic. Am citit un articol.
Scria că, dacă soțul și soția vin la un eveniment de familie singuri,
e un avertisment pentru căsnicia lor.
Sau mai rău, un semnal de alarmă.
- Ce vrei să spui? - E adevărat.
Pacea fie cu tine!
Și cu tine. Nu gândi pesimist.
De-asta trebuie să acorzi prezumția de nevinovăție.
Prezumția de nevinovăție.
Iertare, mamă, tată. Acum am ajuns.
- Îmi pare nespus de rău. - E în regulă.
- Nu-i nimic. - V-am adus un tort.
Mulțumesc, dar nu trebuia.
E în regulă.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Bun, hai să mâncăm. Ne prinzi din urmă, nu?
- Da, vă prind. - Hai.
Cred că o să încep cu aperitivul.
Scuză-mă, Tar.
Cum de ai ajuns? Nu te-ai mai dus la Bandung?
Oricum, nu mai plec fără permisiunea soțului meu.
Îmi pare rău. Am avut atâta treabă ieri, că am uitat.
Nu-i nimic, mamă. Din întâmplare, eram în apropiere.
Intră, Tar.
Vino încoace.
- Stai aici. Am ceva pentru tine. - Ce e, mamă?
- Pentru mine? - Da.
Aștept de foarte mult timp să ți le dau.
Dar nu mi s-a ivit ocazia.
Deschide-o.
Astea...
Mamă, cred că...
- Încă nu merit să le primesc, mamă. - Tari...
E o tradiție de familie.
Dacă nu vrei să le primești, înseamnă că nu mă iubești.
Dar sunt...
Tari...
Sunt recunoscătoare că ai acceptat să te măriți cu Bian.
Eu...
Le sunt îndatorată tatălui tău și mamei tale.
Mă bucur că te-ai căsătorit cu Bian.
Fără ajutorul părinților tăi, nu știu ce-aș fi făcut.
Da, mamă.
Îmi place cadoul tău.
- Slăvit fie Alah! - Îți mulțumesc, mamă.
- Să ai grijă de ele. - Da.
Tar...
Bian se poartă frumos cu tine, nu?
Bian se poartă foarte frumos cu mine.
În cazul ăsta...
Rămâi însărcinată, nu mai pierde timpul.
Îmi doresc nepoți cât mai repede.
Roagă-te pentru mine, mamă. Sper să am un bebeluș în curând.
Amin. O să mă rog pentru tine.
Mi, oare să-i dau înapoi mamei cadoul?
- De ce? - Nu vreau s-o dezamăgesc.
Când o să mă despart de Bian.
Nu știu. Sunt derutată!
De când te-ai măritat cu Bian, se pare că viața ta s-a complicat.
Știi cum sunt relațiile, cu suișuri și coborâșuri.
Ca azi-dimineață.
De obicei, în ziua lui liberă, se duce la futsal.
Dar azi-dimineață s-a îmbrăcat elegant.
Deci bănuiești
că soțul tău o să se vadă cu fata aia?
Lasă-l în pace!
Dacă te înșală, e păcatul lui, nu al tău.
Nu te gândi prea mult, că o să faci riduri.
Zâmbește, te rog.
- Ce vrei să mănânci? - Orice, tu hotărăști.
Tar...
Haide, Mi!
Haide.
Mănâncă mai întâi, Bian.
- Vreau să vorbim... - E aproape 7:00.
Nu vreau să întârzii. E groaznic traficul în Jakarta.
- Pacea fie cu tine! - Pacea fie cu tine!
După părerea mea, blocul ăsta de apartamente
va fi terminat în curând.
Au fost trase aproape toate cablurile.
Au fost montate și întrerupătoarele.
Mai e nevoie doar de finisaje, zic eu.
Bun.
- Deci am terminat? - Nu încă, domnule.
Mai trebuie să punem asta aici...
S-o legăm de partea de jos, de lateral...
Vor fi distribuite uniform.
Băi, o ții șui! Relaxează-te, fumează și tu o țigară.
Bian...
Te simți bine?
Ce s-a întâmplat? De ce plângi?
Te-am tot sunat, dar n-ai răspuns.
Ai ajuns târziu. Nu știam pe cine să mai sun.
Am rămas fără baterie. Nu mi-am încărcat telefonul.
Ce s-a întâmplat?
M-am speriat.
Mi-am amintit deodată de accidentul părinților mei.
Nu vreau să pățești la fel, Bian.
Sunt teafăr, n-am nimic.
Sunt bine. Nu mai plânge, te rog.
Calmează-te.
Gata.
- Iartă-mă că am plâns. - Nu-i nimic.
Calmează-te.
Nu mai plânge.
Hai să mănânci, Bian.
Tari.
Ce ciudat că nu porți hijab!
Sunt urâtă?
Ești frumoasă.
Adică... drăguță.
Ce program ai duminică?
- N-am nici un program. De ce? - Aș vrea să-mi revendic dreptul.
- Care drept? - Compensația.
Compensația? Dar n-am încălcat nicio regulă.
- Ba da. - Pe care?
Ai spus că n-o să te vezi cu femeia aia într-un loc public.
Dar ai făcut-o.
Bine, așa e.
- Care e compensația? - Mă scoți în oraș.
Să te scot în oraș? Unde, la Acvariu?
De unde ai știut?
- Pe bune? - Da.
- Ești ca un copil. - Și ce?
- Pot? - Bineînțeles.
- Mănâncă, te rog. - Da.
E mascul sau femelă, Bian?
- Cred că e mascul. - Da. E uriaș.
Peștii piranha seamănă cu tine.
Cum adică?
- Mă duc acolo, bine? - Ce?
Hei, Tar...
Eu zic să mergem acolo mai întâi.
- E aproape. - E mai bun.
- De ce nu mergem acolo? - O să-ți arăt.
Pari fericită azi.
Chiar sunt.
Pot să-ți spun ceva?
Desigur.
N-am mai spus asta nimănui.
E legat de Sarah.
Când ne-am cunoscut, eram amândoi la facultate.
Urmam alte specializări.
Ea era la Contabilitate, iar eu, la Electrotehnică.
Când ne-am cunoscut...
mă duceam la Aldi, la Facultatea de Economie.
De atunci, am încercat să vorbesc cu ea.
Dar m-a refuzat mereu.
Până șase luni mai târziu...
când ne-am cuplat.
Atunci am decis s-o prezint pe Sarah mamei.
Atunci au început problemele.
Mama n-a acceptat-o pe Sarah.
N-a plăcut-o niciodată. Apoi, am aflat...
că are de gând să mă combine cu fiica celei mai bune sale prietene.
Adică tu.
Când mama s-a îmbolnăvit de cancer și avea nevoie de chimioterapie...
N-am știut ce altceva să fac.
Am intrat în panică.
Mi-era teamă că o voi pierde.
Mă gândeam numai la recuperarea ei.
Aș fi făcut orice mi-ar fi cerut.
Se pare că dorința ei era să mă însor cu tine.
I-am făcut o promisiune lui Sarah, că mă voi însura cu ea într-un an.
Sarah a refuzat.
Dar am continuat să umblu după ea. Până a decis să mă aștepte.
Sarah a sacrificat multe pentru mine.
Nu pot s-o părăsesc după ce i-am promis că mă însor cu ea.
Da, dnă Mia. Nu-i nimic, aștept. Pacea fie cu dv.!
Mulțumesc, dră.
Tari.
Putem discuta puțin?
N-avem ce discuta.
E important, Tari.
VA URMA
DIN EPISODUL VIITOR
Mi-a spus că e nemulțumit de alegerea mamei sale.
Am venit aici pentru Bian. Și l-am lăsat liber, ca să fie fericit.
Afacerea ei e de succes, dar inima ei e împovărată.
Sper că nu ți-e greu.
- Ai o iubită? - Ce?
Broșură! Adică ai o broșură?
Mă rog să ai inima deschisă. Dar am obosit!
Mă lupt singură, în timp ce tu te întorci mereu la femeia aia.
Oricât aș încerca, te întorci mereu la femeia aia!
Subtitrarea: Robert Sukosd