Britanniassa alkaa sulkutila.
Kotoa voi poistua vain todella rajoitetuista syistä...
Britanniassa alkavat kovimmat rajoitukset
miesmuistiin koronan taltuttamiseksi.
Tieteiskirjoittajat ovat kuvitelleet vastaavaa
apokalyptisen katastrofin jälkeen.
24. MAALISKUUTA 2020
Älä kanna mitään, pikkumies.
Kanna tämä.
KANSALLISEN SULKUTILAN ENSIMMÄINEN PÄIVÄ
Ei olohuoneessa!
BRITANNIAN KORONAKUOLEMAT: 422
Luoja. Vain lapsemme pitää meitä yhdessä.
- Arthur. - Pikku Artie.
- Hän on Arthur. - Ilman Artieta
olisimme eronneet kauan sitten.
Emme siedä toisiamme.
Tämä sulku
ja samassa kodissa oleminen...
Siedän hänen kanssaan asumista vain siksi,
että voin poistua joka päivä.
Tunnen ihan samoin.
Sinun hyvästelemisesi
- on päiväni paras osa. - Samassa tilassa olo...
Kun palaan ja näen hänet taas... Helvetti.
Tunne on yhdistelmä surua ja sielun murenemista.
Vihaan naamaasi.
- Naamaani? - Vihaan sitä.
- Niinkö? - Se on naamasi. Vihaan sitä.
Olenko sinusta siis ruma?
Olet tosi kaunis, mutta vihaan vain naamaasi.
Hän on kuin syöpä.
Vihaan silmiäsi.
Hän on joku tosi pahoista syövistä.
Maksa- tai haimasyöpä.
Ehkä vihaankin poskiasi.
Paksusuolen syöpä.
Kun ajattelen sinua, tunnen samoin,
kun ajattelen kuolleen isäni syöpää.
- Ihan samoin. - Huulesi.
- Vihaan niitä. - Ne ovat hyvät.
Tiedän. Huulesi ovat loistavat.
Vihaan vain niitä.
Seurustelu oli virhe.
- Hulluutta. - Olemme tosi erilaisia.
Mutta vastakohdat vetävät puoleensa.
- Hämäännyimme... - Mikä muu vetää puoleensa?
- ...feromoneista. - Sarjamurhaajat.
Mahtava seksi huumasi meidät.
Kiesus. Pelkkä ajatuskin
- seksistä kanssasi on... - Tiedän.
Olemme erilaisia poliittisestikin.
Uskon kovaan työhön.
Kaikki uskovat siihen.
Hän on puolestaan vanhanaikainen sosialisti.
Äitini on sellainen. Puhut hänestä.
Et ikinä ymmärtänyt minua.
Olen maltillinen.
En vain usko työläisten hyväksikäyttöön.
Työläisten?
Mitä sinä tiedät heistä?
Kasvoin työläislapsena.
He eivät ole sellaisia kuin luulette.
Se ei ole pelkkiä kala-aterioita ja pianon ympärillä laulua.
Työläiset ovat kamalia.
- Vihaat ihmisiä. - Laiskuuttahan.
Jaaritteluluokassa kasvaneet sen sijaan...
- Luoja. Kuunnelkaapa tätä. - He ovat elitistejä.
Isäni oli hammaslääkäri!
Menestyä pitää omin avuin. Niin minä tein.
Pääsin huipulle. Ulos köyhyydestä.
Älä viitsi.
Olet kotoisin Kilmarnockista, et Comptonista.
Olimme köyhiä. Pääsin pois sieltä.
Ajattelin aikanani: 'Söpöä, hän on konservatiivi.'
Enkä ole.
Olet aina äänestänyt heitä joka vaaleissa.
Äänestin Tony Blairia.
Voisimmeko lopettaa politiikasta puhumisen?
Kannamme huolta äidistäni.
- Hänet olisi pitänyt tuoda tänne. - Älä jauha.
- Teimme päätöksen... - En minä 'jauha' mitään.
En tee niin. Tiedän, että teimme päätöksen.
Hän on omillaan.
- Ja pikku Artie... - Arthur.
Haluan hänen pitävän ainoan isovanhempansa.
Kovin monet eivät ymmärrä Artieta.
- Äidilläni on hoitajia. - He ovat kamalia.
Eivätkä ole. Ylityöllistettyjä vain.
He käyvät kolmesti päivässä 45 minuutin ajan.
He lämmittävät mikroruokaa,
vaihtavat avannepussin ja selaavat puhelinta.
Vain yksi tyttö teki niin.
Jotkut hoitajista ovat mahtavia.
Heille maksetaan paskaa palkkaa.
He työskentelevät aamusta iltaan.
He matkaavat potilaiden välillä,
ja jos välissä on odotusaikaa,
siitä ei makseta palkkaa.
Palkka on alle minimin.
En solvaa heitä.
Jotkut ovat mahtavia.
Toiset eivät. He eivät ole perhettä.
Sekin on ongelma. He matkustavat. Onko se sopivaa?
En tiedä.
Käyttävätkö he maskeja bussissa?
Olen nähnyt ihmisillä maskeja.
Maskeja ei suositella.
Mitä käy, jos he ovat bussissa
ja heistä tulee taudinkantajia?
Pitäisikö meidän käyttää maskeja?
- En tiedä! - Niinpä.
Kukaan ei tiedä mitään...
Ei yhtään mitään.
Hitto soikoon.
Äitiä yritetään saada hoivakotiin.
Se on kaunis paikka. Kaikki välineet.
Emme yritä päästä hänestä.
Rivitanssia aamulla, dialyysia illalla.
Hän tietää, että autamme vain.
Viime visiitillä hän sanoi:
'Yritätte minusta eroon.'
Värikäs persoona.
Huolehdimme hänestä.
Minun vanhempani ovat kuolleet. Luojan kiitos.
Kuule, olen...
Olen pahoillani.
Tiedän, että meidän on tultava toimeen.
Emme tiedä, kauanko tätä kestää.
Koko juttu on tosi hämmentävä.
Kukaan ei tiedä, mitä on tekeillä.
Tämä laiva ohjaa itseään.
Kaikki aikuiset on viety pois.
Ja ihmiset tuolla ulkona ovat ihan uskomattomia.
- Uskomattomia. - Miten niin?
Sano nyt.
- Älä huoli. Alat... - Sano nyt.
- Anteeksi. - Jotta selviämme,
- meidän pitää... - Mitä?
- No, puhua. - Meidänkö?
Luulen niin. Oletko eri mieltä?
Haluat, että puhun?
Niin kai. Eikö meidän pitäisi?
- Vähän edes. - Hyvä on.
Eilen juuri ennen sulun ilmoittamista
olin kulmassa olevassa kaupassa.
- Niin... - Olin kaupassa.
Olin siellä sisällä.
Siellä ei ollut mitään.
Se oli tyhjennetty.
Halusin munakoisoja.
- Halusin tehdä... - Katsu-currya.
Katsu-currya munakoisoista. Artie ei syö mitään muuta.
Munakoisoista ei ollut jälkeäkään.
Kesäkurpitsat, tomaatit ja porkkanat olivat loppu.
Näin yhden myyjän.
Tunnistin hänet.
Viisissäkymmenissä ja aika lyhyt.
En halua olla töykeä,
mutta hänellä on iso nenä.
- Tiedän hänet. - Tiedätkö?
Hän on mukava.
Hän tuli muovisen verhon takaa.
Silloin huomasin,
että hänellä oli laatikko.
Se oli täynnä munakoisoja.
Niitä oli paljon. Menin hänen luokseen ja sanoin:
'Anteeksi, onko teillä munakoisoja?' Hän vastasi: 'Ei.' Olin hämmentynyt.
Hän sanoi töykeästi: 'Ne ovat loppu.'
Se on outoa, koska hän on mukava.
Sanoin: 'Anteeksi.
'Satuin näkemään verhon taakse.
'Huomasin munakoisolaatikon.'
Hän sanoi: 'Voi helvetti.'
Hän pelkäsi, että kohta on 'tilanne päällä',
tai jotain.
Hän sanoi: 'En voi antaa niitä.' Kysyin: 'Mikset?'
Hän sanoi: 'Pomoni kielsi laittamasta niitä esiin.'
Sanoin: 'Nyt ymmärrän.
'Juttu on vain niin, että ihana pieni poikani
'on vähän outo.
'Hän syö pelkästään munakoisoja.
'En pyydä laittamaan niitä esiin.
'Pyydän vain kolmea, jotta voin tehdä katsu-currya.'
Hän vastasi...
Hänen äänensä värisi.
'En voi antaa niitä, koska uskomme,
'että kuskimme on altistunut koronavirukselle.
'Yritämme selvittää,
'onko hän koskenut kasviksiin.'
Hän luuli, että lopetan,
mutta sanoin: 'Saat kympin. Hän kieltäytyi.
'Annan kaksi kymppiä. Hän kieltäytyi.
'50 puntaa kolmesta.' Hän pyysi lopettamaan.
'Saat 200 puntaa heti.'
Hän vastasi: 'En voi.' Tarjosin tonnia.
'Mitä?'
'Annan sinulle tonnin tässä ja nyt.'
'Minulla on varaa siihen. Oma yritys.
'Käyn pankkiautomaatilla,
'palaan tänne ja annan tonnin,
'jos haet minulle kolme munakoisoa takahuoneesta.'
Hän harkitsi. Hän tarvitsi rahaa.
Hän saa minimipalkkaa.
Hän elää kädestä suuhun, joten hän alkoi harkita.
Hän varmisti, ettei kukaan kuuntele.
Hän vastasi: 'Herra.' Hänen äänensä värisi.
'Haluaisin todella tuhat puntaa.
'Se auttaisi paljon perhettäni.
'Mutta en voi hyvällä omallatunnolla
'antaa munakoisoja, koska jos sinä tai poikasi
'tai joku muu kuolisi, millainen ihminen oikein olisin?'
Katsoin häntä ja sanoin:
'Senkin isonenäinen mulkku.
'Helvetin luuseri.
'Etkö ymmärrä, senkin isonenäinen luuseri?
'Tämän vuoksi olet paskaduunissa,
'ja minulla on E-luokan Mersu ulkona.'
Pudotin ostokseni ja kävelin ulos.
Voi luoja.
- Voi luoja. - Mitä?
Voi luoja!
Artie ei syö muuta!
- Olet kamala. - Halusin tehdä
- katsu-currya. - Hirveä!
Halusit, että puhun. Hän ei syö muuta!
- Kamalaa. - Halusit, että puhun!
En tiennyt, että sanoisit moista!
Nyt on kamala olo. Kiitos vain!
- Sinullako? - Niin.
Arvatkaa, mikä järkyttää.
Mikä herättää minut keskellä yötä
kylmän hien peitossa? Se, että rakastin häntä.
Oikeasti. Miten se on edes mahdollista?
Ne tunteet ovat yhtä käsittämättömiä minulle
kuin sinullekin. Rakastimme ennen toisiamme.
- Olit minusta uskomaton. - Ja sinä hurmaava.
Nyt olet kuvottava.
Nyt olet yhtä viehättävä kuin tuopillinen ripulia.
- Sulusta tulee siis rankkaa. - Siitä tulee tosi rankkaa.
Tosi rankkaa.
Tämä on täysin...
Saimme uutisen, että hetki sitten...
8. HUHTIKUUTA 2020
...pääministeri joutui tehohoitoon.
Hänellä on sitkeitä koronavirusoireita.
Samalla kun kaupungeissa on hiljaista,
taivaalle on noussut vuoden 2020 kirkkain superkuu.
Viruksen leviäminen ei kiihdy. Se on hyvä uutinen.
Älä anna enempää. Olet kamala.
BRITANNIAN KORONAKUOLEMAT: 7 097
Sienet.
Kiesus, kerro sienistä.
Sieniä voi syyttää kaikesta.
Hän kertoo paremmin.
Kaikki on sienien syytä.
Emme olisi enää yhdessä ilman sieniä.
Sinä kerrot sen paremmin.
Oli kolmas vuotemme. Eka vuosi oli lämmin ja pehmoinen.
Autuas, ihana, harmoninen.
Toinen vuosi oli piikikkäämpi.
Aloimme vähitellen kinastella.
Kolmas vuosi oli käynnissä.
Silloin tunnelma muuttui jäiseksi.
- Kerronko minä vai en? - Vihasimme toisiamme.
Vaikkemme myöntäneet sitä,
molemmat suunnittelivat tilanteesta karkaamista.
Katsoin häntä kerran illallisella ja mietin:
'Tämä on pahin kokemukseni.'
Mitä? En ole huono syöjä.
Ei ole kyse siitä.
Sinä vain söit. Sen katsominen
tekee kaikki siihen liittyvät prosessit näkyvämmäksi.
Pureskelun, lihan repimisen,
aineen jauhamisen, sekoittumisen sylkeen.
Suusta se imeytyy happoa täynnä olevaan lihasäkkiin.
Siellä se pilkkoutuu ruskeaksi pökäleeksi,
joka työntyy ulos anuksesta.
Saako syöminen ajattelemaan noin?
Vain sinun syömisesi.
Oli selvää, ettemme aikoneet enää jatkaa.
Meillä oli iso riita ennen syntymäpäivääni.
Viimeinen oljenkorsi.
Varasin tyhmästi yllätysviikonlopun lahjaksi.
Sienestystä New Forestissa.
Helvetin New Forest.
En saanut rahojani takaisin, joten...
Meidät vietiin helvetin metsään
kammottavan aikaisin aamulla,
- ja meidän piti poimia sieniä. - Opimme mitä poimia.
Saimme valmistusohjeet.
- Se oli kiintoisaa. - Tosi tylsäähän.
Ilman riitoja olisimme saaneet kavereita.
He olivat kamalia.
Pari oli ihan okei.
Entä se mies, joka oli...
Halusin teloittaa hänet.
Meille opetettiin myös,
mitä sieniä ei saa poimia.
Oli yksi tietty sieni, josta se mies sanoi:
'Jos tuota syö, siihen ei kuole,
'mutta tulee kamala olo.
'Jos syötte sitä, vatsanne kramppaa,
'oksennatte valtavasti. Saatte kamalan ripulin,
'ja kusette housuun.'
Mietimme molemmat samaa:
'Haluaisin laittaa tuota toisen annokseen
'ja katsoa kärsimystä.'
- Aivan. - 'Haluan poimia tuon sienen
'ja katsoa kun tyhmä paskiainen makaa lattialla
'paskoen housuunsa ja luullen, että hän kuolee.'
Ei sitä oikeasti halunnut.
Nautimme ajatuksesta, että niin voisi käydä.
Niin. Ja sitten...
- Niin kävi. - Aivan.
Sain myrkytyksen.
Niin kävi.
Toinen meistä poimi väärän sienen.
Ne näyttävät hyviltä sieniltä.
Vain minä söin sitä ruokaa.
Aloitit edeltä.
Sinulla oli kiire ostaa fudgea.
Oudolle kaverillesi Nathanille, joka pyysi sitä.
Sinä suutuit, että menin ostamaan sitä,
ja menit kokkaamaan itsellesi.
Kuule...
Luulin kuolevani.
- Niin luuli. - Kipu oli suunnaton.
Hän luuli kuolevansa.
Asia kehossani halusi tappaa.
- Olit kunnossa. - Kuoleman porteilla.
Olit porteilla, et sisällä.
Sieni ei ollut tappava.
Ambulanssilla kesti 1,5 tuntia päästä paikalle.
Niin kestikin. Se oli vähän pelottavaa.
Pitelin hänen kättään.
Niin teit. Hän piti minua kädestä.
Kun jotain tuollaista kokee,
silloin tuntee paniikkia
ja varmuutta, että on kuolemassa.
- Kertauksena. - Se, jonka kanssa on,
on viimeinen henkilö, jonka näkee. Se yhdistää.
Kun sellaista kokee, se kyllä yhdistää.
Päätimme yrittää uudelleen.
Se oli koko maailmankaikkeuden isoin virhe.
Sen hengähdystauon ja typeryyden siivittämänä
päätimme, että tarvitsemme lapsen.
Rajakokemuksen jälkeen ei saa tehdä päätöksiä.
Vaikka raja olisikin ollut kaukana.
Se sikiö oli vain
luodin kokoinen,
kun muistimme, ettemme siedä toisiamme.
Loppu on paskuuden historiaa.
- Se oli sienitarinamme. - Tule tänne, Artie.
Sulku ei ole ollut hassumpi.
- Ei niin. - Pari viikkoa jo mennyt.
- Selviämme tästä. - Kyllä.
- Ei tämä ole ollut mukavaa. - Luoja, ei.
Joudumme yhä näkemään toisiamme. Ohittamaan rappusissa.
Kaikki ovat helvetin hyväntuulisia.
Se on sopimatonta. WhatsAppissa on sietämätöntä.
Twitterissä ja Instagramissa myös. En voi edes...
'Olemme samassa veneessä.' 'Selviämme.'
'Opin soittamaan banjoa.'
'Tein makrameehuivin kierrepastasta.'
Älkää viitsikö.
Paljon on tapahtunut.
Se on auttanut meitä
olemaan huomioimatta toisiamme.
Esitämme, että toinen...
- Ei ole olemassa. - ...on koomassa.
Yritykseni on vaatinut paljon järjestelyä.
- Kerro, mitä teet. - Älä aloita.
- Kerro nyt. - Älä aloita.
- Kukaan ei tajua työtäsi. - Tajuaa.
Edes minä en tajua.
Valetta. Ihmiset tajuavat kyllä.
- Kerro sitten. - Selvä.
Minulla on pienkonsulttifirma.
Teen data-analyysia.
Etsin teknologisia multimediaratkaisuja...
- Mitä? - ...lineaarisille verkossa
toimiville markkinoijille, jotka luovat säästöjä.
Mitä vaikeaa tuossa on?
Kun aloimme tapailla,
ihmiset kysyivät työstä, ja hän vastasi noin.
Minä sanoin vain: 'Hän tekee tietokonetyötä.'
Se oli hauskaa. Ikuisuus sitten.
Hommia on ollut paljon. Kiitos kuuluu Rishille.
Toveri Rishi.
Valtio antoi apua.
- Pandemiassa. - Työpaikkoja lainarahalla.
Nyt on pandemia.
Eikö tämä ole ihan samaa politiikkaa, jota Jeremy Corbyn
ajoi viime vaaleissa?
Taistelit viime vaaleissa
sen eteen, että saisimme talouden
tuhoavia toimia.
Vuonna 2008 ei ollut pandemiaa, kun pankit...
En koskaan pitänyt vuodesta 2008. Vitut siitä.
Mikään ei ole liian suuri kaatumaan.
Se olisi sosialismia. Annetaan heikkojen menehtyä.
- Et valita valtion tuesta nyt. - Se on lainaa.
Yritykseni ei ole heikoilla.
Se on vain käsittämätön.
Oli paljon selvitettävää. Lainat,
pakollisen sairasrahan palautus,
ALV:n lykkäys, lomautukset.
Se oli tärkeää.
- On 12 työntekijää. - Annoit potkut.
En antanut.
- Lähetit jo sähköpostit. - Peruin ne,
lomautusten vuoksi.
Nyt kun valtio maksaa palkat.
Otin kaikki takaisin.
80 prosentin palkalla.
Sitä lomauttaminen on.
- Loput voi maksaa itse. - Jos on ääliö.
Samalla hän pystyy yhä tekemään töitä.
Työskentelen PFN-hyväntekeväisyysjärjestössä.
Olemme Taliban-versio Lääkärit ilman rajoja -järjestöstä.
Hän on varsinainen maailmanpelastaja.
Teen pakolaistyötä.
Se on oikeasti hyvä juttu.
Olen vähän ylpeä hänestä.
Olen vain koordinaattori.
Koko Euroopan alueella.
Hän ahkeroi tosissaan.
En pidä kaikista pakolaisista,
mutta hänen autettavansa...
Auttamani ovat erilaisia.
Heidän tarinansa...
He eivät ole erilaisia.
Tunnen sympatiaa.
Keitä kohtaan? Keihin oikein viittaat?
He ovat ihan samanlaisia kuin... En edes aloita.
Paljon on tapahtunut.
On kotiopetuskin...
Hän on hoitanut sen hyvin.
Portugalin siirtomaatoimet Macaossa
ja lyijyn sulamispiste ovat tietoa,
josta olen ylpeä.
Hän on hyvä opettaja.
Kotiopetus sopii Artielle. Hän ei tule toimeen muiden kanssa.
Mutta hän on ihana.
Onko hän siellä? Niin, hän on ihana pieni poika.
Todella ihana poika.
Annoit minulle hyvän pojan.
En antanut häntä sinulle!
Olin huolissani äidistäni.
Minä myös.
Väleistämme riippumatta, pidän hänen äidistään.
- Hän vihaa sinua. - Rakastaa.
Vihaa kantaasi politiikasta.
Hän pääsee väittelemään.
Äitini on pesunkestävä kommunisti.
Vanha kunnon neuvostoajan kommari.
Berliinin muuri ahdistaa yhä.
Yhteyksiä Angry Brigadeen 70-luvulla.
Eikä ollut.
Telecom Towerin pommittajiin.
Hänen vuokseen pyörivä ravintola ei enää pyöri.
Hän saattoi piilotella paria tyyppiä, jotka liittyivät ehkä asiaan
usean tunnin ajan.
Kerran hän yritti lukea Pääomaa,
kun Artie oli kehdossa. Mahtava nainen.
Todella itsenäinen.
Hän ei meinannut hyväksyä hoitajia.
Häntä pelottaa. Hänen jalkansa eivät enää toimi.
Jalkojen pettäminen pelottaa.
Kaikki rappeutuu jo.
Päivittäinen Zoom-puhelu.
Munuaiset, silmät ja niska romuna.
Ei kurkku,
vaan päätä kannattelevat niskalihakset.
Kysyin: 'Oletko kunnossa?' Kun syötän lounasta, hän tekee näin...
Se oli helvetin pelottavaa.
- Hoitaja käy siellä... - Miriam?
Maryama.
Sanon Miriamiksi.
Hän vihaa sitä.
- Hän on hyvä. - Yksi hyvistä.
Näit hänet Zoomissa.
Hänellä oli itsetehty visiiri.
Se oli läpinäkyvää muovia.
Se oli muovitasku kuminauhoilla.
Hän on helvetin Miriam. Hyvä hoitaja.
Kysyin suojavarusteista.
Hänelle ei annettu ylimääräisiä.
Suojavaatteet tehdään itse roskapusseista.
- Mitä helvettiä? - Maryama ei pidä tilanteesta.
Hän pelkää itsensä, perheensä ja asiakkaidensa puolesta.
Montako bussia päivässä?
- Kolme. - Montako asiakasta?
- Kahdeksan. - Mitä helvettiä?
Hermostuin ja soitin kuntaan,
lääkärille ja auttavaan puhelimeen.
En saanut vastauksia kaiken keskellä.
Halusin tuoda äitisi tänne.
Mutta altistuisiko hän?
Menisikö toinen meistä...
Kuka vahtisi Artieta?
Olimme suunniltamme huolesta.
Tappajavirus jyllää,
ja me olemme turvassa, kun äitini...
Mietin koko ajan: 'Näinkö se käy?
'Näinkö äitini kuolee?' Olimme kauhuissamme.
Hänen siskonsa ilmestyi ja järjesti kaiken.
- Hän oli mahtava. - Noin vain.
Niin. Tavallisesti hän on vähän...
Itsekäs?
- Ei. - Hän pyrkii koomikoksi.
Se on esittävää taidetta.
Hän voisi yrittää kertoa vitsin joskus.
- Mutta hän ratkaisi tilanteen. - Niin.
Hän sai äidin hoivakotiin.
Muistatteko?
Hän suostutteli äitini.
En tiedä, miten hän onnistui.
- Jotenkin vain. - Niin.
Hoivakoti suostui ottamaan hänet.
- Helpotus. - Se oli mahtavaa.
Se tapahtui ihan hetkessä ilman mitään sotkuja.
Niin.
- Onhan hän turvassa siellä? - Kyllä on.
Anna? Voisitko tulla sisään?
11. TOUKOKUUTA 2020
PARANE PIAN MUMMI!
BRITANNIAN KORONAKUOLEMAT: 32 065
Tänä iltana pääsin korjaamaan parsasatoa.
En ole ennen tehnyt niin.
Olisi pitänyt kyllä odottaa.
Istutin ne vasta pari kuukautta sitten.
Parsat pitäisi jättää kasvamaan kolmeksi vuodeksi.
Sen pitää asettua tai muuten se kuolee.
Niin Google ainakin väittää.
En vain voinut vastustaa kiusausta.
Kasvatin ne omin käsin omassa mullassani.
En ole mikään viherpeukalo.
Ei tämä ole sellaista.
Tänä vuonna on vain sattunut kaikenlaista.
Tilasin ne jo helmikuun alussa.
En tiedä miksi. Tilasin vain.
Silloin kuulimme ensimmäisiä raportteja
kaukaa Kiinasta.
Pikkupaikkakunnalta, josta kukaan ei ole kuullut.
Terveyskriisejä sattuu silloin tällöin.
On lintuinfluenssa, Ebola, SARS.
Älkää käsittäkö väärin. En osannut ennakoida tätä kaikkea.
En ajatellut, että minusta tulisi
joku pommisuojassa asuva survivalisti.
Halusin vain istuttaa vihanneksia.
Olin harkinnut sitä jo vuosien ajan.
Se on kuin puiden nimien opettelu
tai Charles Dickensin lukeminen. Se parantaa ihmistä.
Kukaan ei silti tee sitä. Mutta tänä vuonna,
kun on tapahtunut kaikenlaista,
aloin vihdoin tekemään sitä.
Istutan vihanneksia. Minulla on kaikenlaista.
Minulla on porkkanoita, kesäkurpitsoja, tomaatteja, kurkkuja.
Retiisejä. Tämä pieni juttu Venezuelasta.
En tiedä, mitä se on.
Ja parsaa. Tänä iltana...
Saimme puhelun. Sen jälkeen,
kun sulun loppu ilmoitettiin. Jonathan soitti.
Jonathan on hoitajana sairaalan tehohoidossa.
Jonathan on mahtava. Ihana tyyppi.
En voi kehua häntä tarpeeksi.
Hän on ylihoitaja tehohoito-osastolla.
Hän huolehtii avovaimoni äidistä, koska COVID
mylläsi koko paikan läpi.
Se riehui hoivakodissa.
Monia kuoli ja joutui sairaalaan.
Avovaimoni äiti jouduttiin intuboimaan.
Hän on hengityslaitteessa ja koomassa. Ja Jonathan
soittaa meille joka päivä.
Hän kertoo ihan kaiken.
Lämmön, sykkeen,
kuka lääkäri hoitaa häntä,
milloin häntä käännetään,
jotta hän voi alkaa hengittää.
Silloin harvoin, kun Jonathanilla on aikaa,
hän puhuu avovaimoni äidille
tai pitää puhelinta hänen korvallaan, kun me puhumme.
Jonathan on mahtava tyyppi. Ihana.
Hän tekee kaiken oikein. Kun hän soitti tänä iltana,
se oli pelkäämämme puhelu. Hän sanoi: 'Yksi teistä...
'...voi tulla tänne vartiksi hyvästelemään.'
Avovaimoni vastasi puheluun. Kello oli noin 18.30.
Katsoin häntä, kun hän oli puhelimessa.
Hän vain nyökkäili.
Jonathan toimi mahtavasti puhelimessa.
Avovaimoni lopetti puhelun,
ja totesi minulle: 'Se on tapahtumassa.
'Jonathan sanoi, että yksi meistä voi tulla hyvästelemään vartiksi.'
Olimme kuulemma onnekkaita,
koska useimmat paikat eivät sallineet sitä.
Paikalle piti mennä klo 20.45.
Avovaimoni sanoi tuon kaiken täysin tunteettomasti.
Mutta näin, että hänen sydämensä oli vain musertumassa.
Näin.
Tuolla tavalla.
Ajattelin, että on vielä aikaa ennen kuin kello on 20.45.
Päätin korjata parsasatoni.
Tein niin. Leikkasin ja höyrytin ne.
Suolaa, pippuria ja hollandaisekastiketta.
Kastike on vaikea mutta maukas.
Istuimme yhdessä pöytään ja söimme parsat.
Avovaimoni kehui sitä. Se taisi auttaa...
Häntä unohtamaan.
Juttu on näin.
Asia, jota olen miettinyt koko ajan,
kun olen odottanut...
Että olenko osannut ennakoida tätä helmikuun alussa,
kun päätin tilata parsaa netistä...
Kuka helvetti luulen olevani?
Jos tästä oli edes aavistus jo silloin,
mikseivät tämän maan johtajat...
Mikseivät maata oikeasti johtavat ihmiset...
Miten on mahdollista, että maan oikeat johtajat ovat...
- Mitä sinä puuhaat? - Minä vain...
Lisään hänen lämpötilansa taulukkoon.
Miksi? Onko sillä...
Onko sillä enää väliä?
Eipä kai.
Mitä sinä teet? Älä?
- Ajattelin halata tai... - Älä.
Minun pitää eristää itseni.
- Tännekö? - Niin.
Eikö niin?
En tiedä.
Miten se meni?
Hän oli tajuton.
Sairaala oli outo. Se oli...
Se oli tosi tyhjä paikoissa, jotka ovat yleensä kiireisiä.
Mutta huomasin, että kulissien takana kaikki...
- Jonathan oli mahtava. - Sitä hän on.
Niin.
Hän kertoi, mitä kaikkea tulisi käymään.
Lääkäri oli käynyt.
Hän epäili, että se tapahtuisi aamuyöllä.
Jonathan sanoi: 'Älä huoli.'
Hän olisi siellä koko yön.
Hän lupasi olla paikalla, kun aika koittaa.
Niin hoitajat yrittävät kuulemma tehdä.
Varmistaa, etteivät ihmiset kuole yksin.
Niin.
Sitten hän opetti minut pukemaan suojavarusteet siten,
että ne olisivat silti mukavat.
Sitten hän vei minut sinne.
Minulla oli vartti aikaa.
Puhuin ensimmäiset kymmenen minuuttia liikenteestä.
- Miksi? - Koska tiet olivat niin tyhjät.
Sen jälkeen Jonathan kumartui puoleeni ja sanoi:
'Sano, että rakastat häntä.'
Ja tein niin. Minä vain...
Kaikki vain...
Se purkautui ulos.
Mikä kaikki?
Se, että rakastan häntä
ja että olen ylpeä hänestä.
Että olen kiitollinen siitä, millainen ihminen hän oli
ja mitä kaikkea hän teki vuokseni.
Pyysin anteeksi, etten koskaan sanonut sitä hänen kuultensa.
Rakastin häntä niin paljon,
että minuun sattui jo valmiiksi olla ilman häntä.
Pelkäsin, ettei se kipu katoa koskaan.
- Ei, älä. - Eikö sinusta...
Selvä.
Sitten sanoin, että Jonathan käski minua olla huolehtimatta.
Sanoin puhuneeni Jonathanille,
ja että hän lupasi olla paikalla, kun aika koittaa.
Kerroin, että Jonathan
lupasi pitää häntä kädestä,
kun hän poistuu. Sanoin hänelle niin.
Luulen että haluan laittaa hänen lämpötilansa...
Tee vain niin.
Mutta siinä...
Siinä ei ole enää järkeä.
Ei siinä ollut ennenkään. Jos siitä tulee parempi olo...
Jos siinä ei ole järkeä...
Sanoit hänelle ihania asioita.
- Sanoinko? - Sanoit.
- Minusta en sanonut. - Todellakin sanoit.
Selvä.
Hyvä.
Jonathan soitti kotimatkalla
- ja sanoi, että se oli tapahtumassa. - Eihän.
- Niin. - Ei.
- Sen piti tapahtua aamuyöllä. - Äidin tila huononi.
Se oli tapahtumassa.
- Kiesus. - Niinpä.
Hän oli yksin.
- Hänellä oli Jonathan. - Ei.
- Eikö hänen pitänyt... - Jonathan ei ollut siellä.
Hän lähti eri potilaan luo.
Potilas oli kuolemassa samaan aikaan, ja hänellä ei ollut ketään.
Äidilläni oli kumminkin minut FaceTimen välityksellä.
Voi luoja.
Rukoilin, ettei...
Ettei Jonathan lähtisi. Sanoin:
'Älä anna äitini kuolla yksin.' Hän pahoitteli.
Ja minä...
Anoin häntä. Hän pahoitteli, että hänen piti valita.
Se oli totta. Hänen piti valita.
Se oli totta.
Joten hän vain...
Hän laski puhelimensa sängyn viereen.
Istuin kehätien levähdyspaikalla
videoyhteyden päässä.
Istuin siellä ja katsoin, kun äitini kuoli.
Kuulin Jonathanin äänen verhon takaa.
Mies ei edes tiennyt, että hän on siellä.
Hän lupasi, ettei jätä tätä.
Joten äitini kuoli yksin.
2. JOULUKUUTA 2020
BRITANNIA HYVÄKSYY ENSIMMÄISENÄ EUROOPAN MAANA PFIZER-ROKOTTEEN
...tuuli vaikeroi
Järven pintaa jäistä...
BRITANNIAN KORONAKUOLEMAT: 59 699
Nietos hopeoi
Beetlehemiin pienoiseen
Aatoksein saa
Talviyöhön synkkään
Aikain taa
Lahja taivahainen
Poika Jumalan
- Olemme harrastaneet seksiä. - Niin olemme.
- Se on... - Yhtä iso yllätys meille
- kuin teillekin. - Niin.
Emme ennakoineet sitä.
- Emme ikinä. - En odottanut sitä.
Ei, vaikka hän olisi maailman viimeinen mies.
- Niin. - Mutta olemme...
Olemme harrastaneet seksiä, ja se...
- Se on ollut mahtavaa. - Niin on.
Mitä se on ollut?
- Hyvää. - Niin on!
Tosi hyvää, joskin odottamatonta.
Se on aina ollut hyvää
- historiallisesti. - Niin.
- Emme koskaan olleet... - Ei, ei.
Emme olleet mitään supererikoisia...
Ei. Emme harrasta mitään näyttäviä
- olympialiikkeitä. - Kenellä on aikaa?
- Meillä oli erikoisuutemme. - Niin.
- En sano, ettemmekö... - Aikanaan.
Se oli hauskaa. Seksikästä.
Olimme tosi yhteensopivia.
Olemme molemmat todella...
Olimme...
- Olimme molemmat vakaita. - Nopeita.
- Niin. Nopeita. - Kyllä.
Molemmat aika nopeita.
- Ei pahalla tavalla. - Ei...
- Ehei. - Ei.
Tiesimme, mitä teimme. Emme jahkailleet.
Meitä ei kiinnosta pitkä hinkkaus.
Ei mitään tantrista
Paul Weller -menoa. Vai mitä?
Mutta se ei ole mitään pikapanoa.
- Ei, ei. - Ei ennenaikaista.
- Eihän? - Ei! Ei toki.
Molemmat vain pääsevät loppuun asti...
- Hyvissä ajoin. - ...ripeästi.
Tämä tuli selvästikin meille yllätyksenä.
- Ihan puun takaa. - Tiedämme, miksi näin kävi,
mutta siinä ei ole järkeä.
- Eikö? - Ei.
Ette ymmärrä, mutta kerromme silti.
Se alkoi ensimmäisen sulun aikaan.
Äidin hautajaisten iltana.
Se oli totta puhuen outo päivä.
Hautajaiset. Olen haudannut vanhempani.
Siihen liittyy paljon järjestelyjä.
Tuntemattomat pahoittelevat ja tuovat kukkia.
On virsiä, ruokatarjoilua, arkun ja koristeiden valintaa.
Se vaikuttaa ärsyttävältä, mutta se on oikeastaan mahtavaa.
Se saa unohtamaan menetyksen.
Luoja. Muistan isäni hautajaiset.
Siellä oli iso tupakanhajuinen lyijysulattamon työntekijä.
Hän tuli luokseni.
Hän tarttui käteeni ja sanoi:
'Hän oli viimeinen vaikuttava persoona.
'Kun hän lähti, työstä katosi hauskuus.
'Rakastin häntä.'
Tuollaiset tilanteet
opettavat uusia asioita ihmisestä,
jonka luuli tunteneensa. Se vie huomion pois.
COVID-hautajaisissa ei ole sellaista.
COVID-hautajaisissa on viisi ihmistä.
Ei sinne järjestetä ruokailua.
Arkku valitaan netistä. 'Tuo ja nuo kahvat.'
Vieraita ei tule kotiovelle.
Ei kukkia. Mitä niille tekisi?
- Pitäisikö ne pestä? - Ei laulua.
Ei virsiä...
Tuntemattomat eivät tartu käteen ja sano,
- että isäsi oli oikeasti... - Odota.
Voinko sanoa jotain?
Ethän katso minua oudosti?
En edes tiedä, mitä aiot sanoa.
No...
Rakastin niitä hautajaisia.
Tiedän, ettei niin saisi sanoa,
koska tilanne on niin tuskallinen muille ihmisille.
Kamalaa, ettei saa tarvitsemiaan hautajaisia.
Mutta omasta puolestani...
Minusta se oli...
Se oli parasta.
Ei tarvinnut huolehtia ruokatarjoilusta tai kukista.
Kukaan ei tunge kotiovelle.
Ei tarvitse miettiä, mitä arkku sanoo
haudattavasta rakkaasta. Ei ole virsiä.
On vain yksin haudattavan kanssa.
Mikään ei harhauta menetyksen tuskasta.
Se oli ihanaa.
Rakastin niitä hautajaisia.
Niin minäkin.
- Niinkö? - Niin.
Miksi sitten olit ihan...
Koska sinäkin olit.
Niin, mutta rakastin sitä.
Tai en rakastanut. Äitini kuoli, mutta...
Tietty. Mutta tiedätkö...
Se iso lyijysulattamon työntekijä,
joka jauhoi isästäni, pilasi koko vuoteni.
Ikävää kuulla, että mies, joka kiusasi minua
vuosikymmenten ajan, olikin joku vitsiniekka.
En voinut sanoa mitään, koska...
- Ei vain voi. - Niin.
COVID-hautajaisista ei pitäisi iloita.
Niin. Ja kun palasimme kotiin, aloimme puhua Artiesta.
Helvetti. Artie oli...
- Tolaltaan. - Hän halusi nähdä ruumiin.
- Hän rakasti mummia. - Hän halusi koskea ruumiiseen.
Entä sitten?
Minäkin halusin. Se on normaalia.
- Ja maistaa sitä. - Ei hän ole kannibaali.
En väitä niin.
Ei hän halunnut kokata sitä. Hän halusi tietää, onko ruumis...
...elävän makuinen.
Se on täysin normaalia.
Helvetin utelias lapsi.
Meillä oli hautajaiset.
Tulimme kotiin ja puhuimme Arthurista.
Keitimme teetä ja söimme juustoa.
Sitten olimmekin yhtäkkiä seksuaalisessa yhteydessä.
Kerrommeko, mitä teimme?
- Ei tarvitse... - Älä nyt.
Sanotaanko vain, että yksi meistä sai orgasmin.
- Ei... - Heidän pitää...
Miksi se piti sanoa. Se siitä.
Se kävi kerran. Syytimme sitä päivää ja tilannetta.
- Emme aikoneet jatkaa. - Tilanne ohi.
Telkkari päälle.
Sulun jälkeinen elämä jatkui. Unohdimme koko jutun.
Asiat muuttuivat. Tapasimme ihmisiä
ravintoloissa.
Siihen kannustettiin.
Emme harrastaneet seksiä.
- Ei. - Emme kertaakaan.
Pikku Artie palasi kouluun.
Sitten koulu taas suljettiin.
Koulua availtiin ja suljettiin.
Hirveää jojoilua.
Haemme takaa, että olisi ollut aikaa tehdä sitä,
mutta emme tehneet sitä.
Minulla oli kiire töissä.
Kesä tuli. Syksy tuli.
Ihmiset unohtivat, että asumme maassa,
joka pysyy hädin tuskin kasassa.
Kaikilla ei ollut etätöitä.
Paskaduunia tekevät ihmiset huolehtivat meidänlaisistamme.
- Varohan, toveri. - Älä.
Maailma on yhä raadollinen.
Neronleimaus. Lopetetaan kananugettien syönti.
- Siinä hän on. - Haen takaa,
ettemme edes harkinneet seksiä koko tuona aikana.
Emme edes joulua edeltävänä sulkuna.
Emme tehneet sitä.
Emme ikimaailmassa.
Mutta sitten kuulimme, että rokote on kehitetty.
Sitten aloimme vain naimaan kuin teinit.
Emme tiedä yhtään syytä.
Laukaisiko rokotteen julkistaminen sen?
Johtuiko se sulusta?
Kokivatko muut samaa?
Ajattelimmeko, että rokote auttaa?
- Sinua, ehkä. - Miten niin?
Sitä ei jaeta pakolaisleireillä vielä pitkään aikaan.
Hyvesignalointi alkakoon.
Ei. Rikkaat valtiot tarttuvat siihen heti.
- Katsokaa! Hyvä ihminen. - Haista paska!
Voitot eivät saa määrätä elämää.
Ne määräävät kaiken.
Eivät voitot ole paha asia.
Rokotteenkin tekoon vaadittiin rahaa.
Mutta sinä saat rokotteen
ennen köyhien maiden ihmisiä.
Miksi ansaitset sen?
Hakisin sen, jos voisin.
Tiedän. Heiluttaisit vain isoa kukkaroasi.
Ottaisin sen ihan hetkessä.
Kahdesti, kolmesti tai kerran viikossa.
- Miksi harrastan seksiä kanssasi? - Sitä ihmettelemmekin.
Panimme aamulla keittiössä.
Astianpesukoneen päällä. Käsittämätöntä.
- Miksi kerroit... - Mistä puhut?
Jaamme liikaa.
Hitto. Totta. Pahoittelut tuosta.
Ei tarvitse kertoa
- kaikkia tietoja. - Tulemisia ja menemisiä.
- Mitä... - Anteeksi.
Kuinka vanha olet?
- Entä sinä? - Helvetin...
Se ei tarkoita, että olisimme yhtäkkiä...
Ei! Ei.
- Rakastavia... - Ei!
- Ei ikinä. - ...ja siirappisia.
Ei helvetissä.
Se on vain fyysistä. Sopimuspohjaista.
- Niin. - Aivan.
- Eikä olekin? - On!
Emme ole yhtäkkiä...
- Ei! - ...rakastuneita.
Kiesus.
Emme kirmaa niityllä.
Emme pidä kädestä ja letitä toisen tukkaa.
Hän kuvottaa minua vieläkin.
Kun katson häntä, haluan puukottaa itseäni.
En todellakaan... Enhän?
Totuus taitaa olla,
että kamppailen äitini kuoleman kanssa,
ja ehkä rokote laukaisi jotain.
Ajattelen, että jos...
Jos hän olisi saanut rokotteen...
Se on vain tosi epäreilua ja käsittämätöntä.
Välisemme fyysinen juttu
- on ehkä auttanut. - Niin.
- Samoin. - Niinkö?
Luulen niin. Seksi on auttanut.
Itse seksi,
mutta ei vain se. Läheisyys...
Aivan. Läheisyys on auttanut.
Seksikin on kyllä auttanut minua.
Ei minua ole hämmentänyt pelkkä rokote.
On vaikea myöntää
hankalat tunteeni siskoani kohtaan.
Se on rauhoittanut minua.
Hänellä on tosi kauhea olo...
Hirveä. Kauhea.
Minun pitäisi tuntea sympatiaa,
mutta tunnen vain paljon vihaa.
Se on rentouttavaa.
Vihaan niitä tunteita.
- Mutta jos olen rehellinen... - Pussieni tyhjennys.
- Mitä? - Mitä?
- Mitä sanoit? - Se oli vain...
- Hitto soikoon! - ...vitsi.
- Pussien tyhjennys? - Vitsi!
- Älä vitsaile. - Anteeksi.
Mikä sinua vaivaa?
Teet aina näin.
Anteeksi. Enkä tee.
Aina kun ajattelen...
- Kun alan... - Ajatella mitä?
Älä kävele pois.
Älä kävele pois!
Suru on iskenyt.
Hän ei vaikuta siltä,
mutta sisällä on...
Surua.
23. HELMIKUUTA 2021
BRITANNIASSA ROKOTETTUJA 669 105
Pyydämme anteeksi kansakunnalta.
Syvät pahoittelut.
Suora lähetys...
BRITANNIAN KORONAKUOLEMAT: 121 305
En pääse pakoon tunnetta, että äitini ei kuollut. Hänet tapettiin.
Ihmiset eivät ymmärrä sanaa 'eksponentiaalinen'.
Heistä se tarkoittaa 'paljon' tai 'nopeasti'.
Kuten tv:ssä näytetään.
Tai huonossa scifi-elokuvassa.
'Muukalainen kasvaa eksponentiaalisesti.'
Se kuulostaa paljolta.
Mutta kannattaa oppia ymmärtämään
eksponentiaalisen kasvun matematiikkaa.
Joten...
Aloitetaan yhdestä, ja se tuplataan joka kolmas päivä.
Se tuplataan joka kolmas päivä.
Viikon kuluttua on neljä.
Yhdestä tulee neljä viikossa.
Kahden viikon lopuksi on 16.
Kolmen viikon lopuksi on 128.
Kuukauden kuluttua on 512.
Vain neljän viikon jälkeen.
Se on paljon enemmän kuin yksi,
mutta ei tosi paljon.
Mutta jos jatketaan,
viidennen viikon jälkeen on jo 2 048.
Kuudennen jälkeen on 8 192.
Seitsemännen...
Seitsemännen jälkeen on 65 536.
Kahdeksannen jälkeen on 262 144.
Jos lisätään vielä viikko,
se on tosi lähellä
kahta kalenterikuukautta koko homman alusta.
Silloin lukema on jo 1 048 576.
Ero ensimmäisen viikon alun
ja lopun välillä on neljä.
Ero yhdeksännen viikon alun
ja lopun välillä
on 786 432.
Sama määrä päiviä. Ihan eri lukemat.
Tämä ei ole kuvaus koronaviruksesta.
Niin ei käynyt.
Emme odottaneet sulkua yhdeksää viikkoa.
Monet ihmiset toivat viruksen maahan.
Ensimmäisiä brittipotilaita oli jopa 1 300.
Tässä ei edes huomioida
ennen sulkua tapahtuneita toimia.
Jäljitystä ja käytöksen muuttamista.
Tapahtumat olivat paljon mutkikkaampia kuin laskelmani.
Valotin vain sanaa 'eksponentiaalinen'.
Se ei tarkoita 'aika nopeaa'.
Se tarkoittaa...
Se tarkoittaa, että ajoituksella on väliä.
Sanotaan, että jos sulku olisi aloitettu viikkoa aiemmin,
vain yhtä viikkoa,
20 000 henkeä olisi pelastunut.
Sanaa 'eksponentiaalinen' ei vain tajuta.
Selitin sen juuri...
Selitin sen yhdessä minuutissa
ja 34 sekunnissa. Ja te tajusitte.
Ei se ole niin vaikeaa.
Tammikuussa 2020, Care Provider Alliance
kysyi terveys- ja sosiaalihuollon ministeriöltä:
'Mitä tälle uudelle koronavirukselle pitäisi tehdä?'
Vastaus oli: 'Ei mitään erilaista.'
Viikkoa myöhemmin kysyttiin:
'Mitä teemme nyt?
'Pitäisikö ihmisten eristää itsensä? Rajoittaa tapaamisia
'perheen ja ystävien kanssa?
'Pitäisikö meidän käyttää maskeja?'
Tällä kertaa ei vastattu: 'Ei mitään.'
Tällä kertaa heille...
Heille ei vastattu mitään.
Tällä kertaa ei vastattu yhtään mitään.
Kesti kuukausi
ennen kuin ohjeita annettiin.
Tämä tapahtui helmikuun lopussa.
Ohjeistus oli:
'Maskeja ei tarvitse käyttää.
'On epätodennäköistä, että hoivakodeissa olevat
'saisivat tartunnan.'
Toistan tämän:
Terveys- ja sosiaalihuoltoministeriön ohjeistus oli:
'On epätodennäköistä, että hoivakodeissa olevat
'saisivat tartunnan.'
Voitte tarkastaa sen. Siihen löytyy linkkejä.
Se oli viikkoa ennen kuin pääministerimme kulki ympäriinsä
kehuskellen, että hän on kätellyt koronaviruspotilaita.
Sitten Imperial College huomautti,
että ilman toimia
virus voi tappaa puoli miljoonaa ihmistä.
Hallitus vastasi: 'Helvetti. Ihan tosi?
'Voi paska.'
Sitten aloimme panikoida,
että julkinen terveydenhuolto ei riitä.
Toivoimme vain, ettei meillä käy kuten Italiassa.
Ministerit päättivät, että 15 000 sairaalasänkyä tulisi tyhjentää.
Sairaaloita ohjeistettiin, että siinä saisi kestää
korkeintaan kolme tuntia.
Potilaat kotiutettiin sairaaloista,
ja heidät heivattiin hoivakoteihin.
Heitä ei testattu, koska...
Lainaan jälleen:
'COVID-potilaita voidaan hoitaa turvallisesti hoivakodeissa.'
Julkinen terveydenhuolto...
Sen kuormittumisesta väiteltiin kiivaasti,
mutta yhtä aikaa ei ollut...
Suojavarusteita ei riittänyt. Kun asiasta keskusteltiin,
hoivakodeille ei annettu juuri mitään.
Heille annettiin jämiä, kun hinnat nousivat.
Paikallisviranomaiset uhkasivat laittaa rahahanat kiinni,
jos hoivakodit eivät ottaneet potilaita, joilla oli todettu korona.
Ihmisiä lähetettiin hoivakoteihin kuin ammuksina biologisessa sodassa.
He olivat kuin huopia, joissa on isorokkoa.
Ensimmäisen sulun aikaan noin 40 prosenttia ihmisistä,
jotka kuolivat koronaan, olivat hoivakodeissa. 40 prosenttia.
En siis voi olla ajattelematta,
että äitini tapettiin. Ei autolla,
aseella, veitsellä tai krikettimailalla. Ei edes viruksella.
Hänet tapettiin typeryydellä.
Totaalisella helvetin idiotismilla.
Hänet tappoi joku,
joka mietti tavarajunan kiitäessä kohti:
'Jatketaan entiseen tapaan.'
Dunkirkin hengen mukaista stoalaisuutta.
Tunteet padotaan ja sanotaan: 'Jatketaan vain näin.'
Ja äitini...
- Äitini... - Hei.
Luulen, että...
Se taisi olla siinä.
- Muistatko... - Vai mitä?
- Saitko purettua... - Muistatko...
Kun meidän piti olla sulussa...
Meidän piti olla sulussa, muttemme tehneet niin.
Meille sanottiin: 'Älkää menkö klubeille tai baareihin
'tai ravintoloihin,
'ellette tosissanne halua.'
Niin sanottiin, kun Espanja, Ranska,
Liettua ja Malesia aloittivat kaikki sulun.
Niin.
Oliko se...
Oliko se siinä?
En yritä piruilla. Kysyn ihan aidosti.
Sinulla on oikeus sanoa lisää, jos haluat.
Niin. Anteeksi, ei ole.
Siinä se oli.
Oletko kunnossa?
En taida olla.
Tuntuu, että jokin on muuttumassa.
Tuntuu, että kuljen kohti synkkyyttä.
Selvä. Helvetti.
Yritetään ajatella jotain positiivista.
Positiivista?
Yritä lopettaa sanomalla jotain positiivista.
- Mitä positiivista? - En tiedä.
- Entä Arthur? - Selvä. Mitä hänestä?
Hän sanoi äskettäin jotain kiinnostavaa.
Hän on tosi fiksu.
On olemassa evoluutioteoria ihmisistä saaliina.
Se kuulostaa oudolta, mutta kuuntele.
Tämä evoluutioteoria
haastaa mielikuvan,
että olimme hyviä metsästäjiä.
Oikeasti se, että olimme saalista, nopeutti kehitystämme.
Arthurin mukaan se pätee yhä.
Leijonat syövät 50 ihmistä vuodessa Tansaniassa.
Yhdessä kylässä
on leopardi, joka nousee näkyville ruohikosta.
Kun kyläläiset tulevat hätistelemään sitä,
se kiertää takakautta ja syö yksin jätetyt vauvat.
- Synkkää. - Niin minustakin. Aika synkkää.
- Puhutaan jostain muusta. - Joo.
- Keksitkö mitään? - Minäkö?
Niin.
No, Brexit tapahtui...
Puhutaan jostain muusta.
Minä vain...
Sinun yrityksesi.
- Yritykseni kaatui. - Niin.
- Olit iloinen siitä. - Älä sano sitä heille.
- Jouduin erottamaan ihmiset. - En...
En ollut iloinen. Erotin ihmiset.
Menetin työni. Rahaa ei tule. En ole iloinen.
- Olen silti toiveikas. - Sitä tarkoitin.
Tarkoitin toiveikasta.
- Ehkä tämä on paska idea. - Ei ole.
Hyvä idea. Tykkään tästä.
- Niinkö? - Joo.
Joo.
Maryama.
Äitini hoitaja Maryama sinnittelee yhä.
- Onko se muka positiivista. - Korona ei ole tappanut häntä.
Emme kertoneet vielä hänen koronastaan.
Hitto. Hän on tosi sairas.
Onko se muka positiivista, ettei hän ole vielä kuollut?
- Yritän... - Pitää yrittää kovemmin.
- Mikset ajattele... - Menisimmekö vain naimisiin?
- Mitä? - Mennään vain...
Helvetti.
Mennään naimisiin, helvetti soikoon.
- Kositko minua? - Kyllä.
- Itse asiassa kosin. - Selvä.
Onko kosintasi: 'Mennään naimisiin, helvetti soikoon.'
Ei kovin romanttista.
Kositko vain positiivisuuden vuoksi?
En.
En missään nimessä.
Ehkä vähän. En tiedä.
Olemme vain kokeneet paljon.
Ja me kaksi olemme yhä täällä.
Vau!
Tuo on romanttisin asia, mitä minulle on sanottu.
- Saitko tuon laulusta? - Olen miettinyt sitä.
En tiedä, miten niin kävi, mutta jotenkin...
- Taidan rakastaa sinua. - Taidat?
Rakastan sinua helvetti soikoon.
Siinä ei ole järkeä, koska vihaan sinua myös.
Olen vihannut sinua kauan. En vihaa enää.
Ehkä olemme jotenkin
päätyneet tilaan, jossa rakkaus ylittää vihan.
Kovin monet eivät pääse samaan tilaan.
Se on helvetin outo tila.
Ainutlaatuinen.
Se on hienostunutta.
Ja todella kaunista.
Joo, meidän pitäisi luultavasti
mennä helvetti naimisiin.
Mietin vain, että...
Ajattelen mielentilaani,
koska tunnen paljon vihaa.
- Ajoitus vain... - Anteeksi.
Ymmärrän täysin.
- Jos me... - Älä huolehdi siitä.
Jos unohtaisimme vihan ja menisimme naimisiin...
Meidän pitäisi tehdä se
ehdottoman rehellisyyden vallitessa.
Ehdottomasti. Mitä se tarkoittaa?
Okei.
Selvä.
Minä tein sen.
Sienijutun.
Poimin ne sienet. Luulen, että tiesin, mitä poimin ja...
Tiesin mitä tein. Halusin satuttaa sinua.
Pysyin kanssasi, koska sait myrkytyksen.
Sitten Arthur syntyi, ja olimme vain...
Jumissa...
Yhdessä.
Minä tiedän.
Mitä?
Minä tiedän.
- Tiesitkö, että poimin sienet? - En.
Tiedän, että luulet niin.
Mutta sinä et poiminut niitä, koska minä poimin.
Käyttäydyit kusipäisesti.
Näin sienet ja ajattelin:
'Millaistakohan olisi laittaa nämä hänen ruokaansa
'ja katsoa, kun hän...'
Tiedät loput. Sanoit jo sen aiemmin.
Mutta sinä söit niitä.
Unohdin poimineeni ne.
Okei.
- Aioitko myrkyttää minut? - Aioin.
- Ja sinä minut. - Fantasioin, että myrkytän sinut.
- Mitä eroa siinä on? - Se helvetin myrkytys!
Minä sain sen myrkytyksen.
Ei kutsuta sitä myrkytykseksi.
Ei siihen kuole. Se vain sattuu paljon.
Halusit siis satuttaa minua paljon.
Niin.
Miksi?
Miksi luulet?
Julistat kaikille, miten hyvä ihminen olet.
'Katsokaa, miten hyvä olen. Miten autan lähimmäisiäni.'
Mutta olit kamala minulle. Joka päivä.
Olet samanlainen minulle.
Mutten koskaan halveksi sinua.
Joskus vihaan, mutta en halveksi.
Tuo ei ole reilua.
Mikä sitten on? Halusit, että olemme rehellisiä.
Olet aina katsonut minua nenänvarttasi pitkin.
Et ole hyvä ihminen. Sinun tarvitsee vain vaikuttaa siltä.
Luulit vuosien ajan myrkyttäneesi minut,
koska kykenet oikeasti tekemään minulle niin. Ja muutakin.
Tiedän, kun olen itse paskamainen. Sinä olet paska ihminen,
joka ei haista omaa lemuaan.
Kuule.
Menin aika pitkälle, mutta yritä muistaa,
että minä kosin sinua.
23. MAALISKUUTA 2021
VUOSI ENSIMMÄISEN SULUN JÄLKEEN
BRITANNIAN KORONAKUOLEMAT: 126 284
TÄYSIN ROKOTETUT BRITANNIASSA: 2 532 839
Muistatteko Nathanin?
Hän halusi fudgea New Forestista.
Hän on hyvä suostuttelemaan muita tekemään palveluksia.
Siksi haimme fudgea.
Nyt hän hankkii ihmisille rokotteita
ennen heidän vuoroaan.
Hän vie ihmiset pisteelle juuri ennen sulkemisaikaa
ja kysyy, että jos rokotteita on jäljellä,
voisiko hän saada ne poisheittämisen sijaan.
Hänelle sanotaan aina tiukasti ei.
Hän ei ole ainoa, joka tekee sellaista.
On joukko ihmisiä,
jotka yrittävät etuilla jonossa.
Mutta Nathanilla on salainen ase.
Hän tietää, että jos minuuttia ennen sulkemista
pari rokotetta on jäljellä...
Millainen hoitaja haluaa heittää ne pois?
He tulevat ulos, ja antavat rokotteet.
Mutta kun he näkevät, että 10 ihmistä odottaa kahta annosta,
he kysyvät:
'Työskentelettekö riskiryhmäläisten kanssa?'
Sekunti kuluu kuin kukaan vastaa.
Kukaan niistä kusipäistä ei työskentele. Oikeat hoitajat ovat muualla.
Toinen sekunti kuluu, ja 10 mieltä pohtii kuumeisesti.
Kolmannen sekunnin jälkeen ryhmän fiksuin
ja paskamaisin tyyppi tajuaa,
että rokotteen saaminen vaatii vain valehtelua.
Neljännen sekunnin kohdalla
ihmiset alkavat nostella käsiään ja valehdella.
Sitä Nathan tekee.
Hän sanoo:
'Kun sitä kysytään, nosta heti kätesi,
'kerro karmea valheesi, ja kävele sisään hakemaan rokotteesi.'
Se ei ole laitonta, mutta helvetin hämäräperäistä se on.
Kun sain kuulla, että avovaimoni
jutteli Nathanin kanssa...
Välimme ovat olleet huonot sienitunnustuksen jälkeen.
Koko tämän kuukauden ajan...
Hänen työnsä. Hän tekee aina ylitöitä ilmaiseksi.
Sanon aina: 'Pyydä siitä palkkaa. Ei se ole hyväntekeväisyyttä.'
Hassua, koska sitä se työ on.
Hän on usein siellä seitsemään, kahdeksaan tai yhdeksään.
Nykyään hän lopettaa Zoom-tapaamisen heti viideltä.
Hän voi lopettaa sen kesken kokouksen.
Tai kesken lausetta.
Hän ei soita siskolleen.
Syyksi hän sanoi: 'En enää aio
'tuhlata elämääni muihin ihmisiin.'
Hän ei enää edes tappele kanssani. Hän vain poistuu.
Hänellä on aikaa vain Artielle.
Mutta joskus näen, kun hän leikkii Artien kanssa,
ja tiedän, että hän ajattelee: 'Kaikki ne vuodet.'
Menetkö yläkertaan?
Tämä sekoittaa päätäni. Tämä ja yritykseni konkurssi.
Ajattelin ennen, että jos työn menettää,
siitä toipuu.
Jos kaatuu, pitää vain nousta ylös.
En vain tunnu pääsevän ylös.
Ymmärrättekö?
Puren kynsiäni.
Tilailen hedelmiä netistä.
Itkin eilen kylvyssä.
Kylvyssä.
En ikinä itke, mutta kylvyssä?
Helvetin säälittävää. Voin siis sanoa,
että olen vähän sekaisin juuri nyt.
Hän hakee tiedätte kyllä mitä Nathanin kanssa.
Ajattelin harhauttaa itseäni siltä ajatukselta.
Päätin tehdä katsu-currya. Hankin ainekset.
Samasta kaupasta kuin viimeksikin.
En ollut käynyt siellä ensimmäisen sulun jälkeen.
Siellä on tosi erilaista nyt.
Käsidesiä ja kasvomaskeja.
Viimeksi kun kävin, se oli ihan tyhjä.
Kuin katastrofielokuvan kaupat. Nyt se oli täynnä tuoreita vihanneksia,
ja kaikki oli mallillaan.
Ihmiset kävelivät siellä vailla huolen häivää.
Siellä oli yksi tyyppi. Voi luoja, mikä helvetin tyyppi.
Parikymppinen tyyppi lenkkeilyvaatteissa
kuulokkeet päässä.
Hän teki ostoksia ilman maskia.
Katselin ympärilleni. Kukaan ei estänyt häntä.
Se tyyppi vähät välitti mistään.
Hän oli leipäosastolla,
ja hän seisoi leipien edessä.
Alapuolella on nainen.
Työasu päällä. Hän pinosi pitaleipiä. Mies oli hänen yläpuolellaan.
Sanoin: 'Olet liian lähellä häntä. Mikä sinua vaivaa?
'Etkö tajua?'
Naisen oli pakko olla paikalla.
Mies päätti:
'Minä ostan saksanpähkinäleipää.' Hänen oli pakko saada sitä.
Hän kuolisi luultavasti ilman sitä.
Hän kumartui eteenpäin.
Hän kumartui näin. Helvetti soikoon.
Lähelle naista. Nainen oli tässä,
ja mietti, mitä tapahtuu. Hän pystyi tuntemaan miehen.
Näin lähellä oleminen on normaaliaikaankin vähän sopimatonta,
mutta nykyään ilman maskia...
Helvetti. Mies mietti näin. Hän kurotti kädellään.
Naisen kasvot olivat tässä.
Mies vetää saksanpähkinäleivän esiin ja puristaa sitä.
'Ei, en ota tätä.'
Hän ottaa uuden. Nainen on vieressä. Mies ottaa leivän esiin.
'Kyllä, tämä.'
Sitten hän lähti. Minä olin...
Olin helvetin vihainen. Aivan raivoissani.
Olin niin tolaltani, että menin naisen luokse.
Halusin sanoa hänelle jotain.
Ja se oli hän.
Nainen, jolle huusin ja jota nöyryytin.
Hänellä oli maski, mutta tunnistin hänet.
Hän tunnisti minut, mutta sanoi vain:
'Voinko auttaa teitä?'
En keksinyt mitään.
Viimein sanoin:
'Olen pahoillani.
'Tosi pahoillani.'
Hän kysyy: 'Mistä olette pahoillanne?'
En vain voinut sanoa syytä.
Sen sijaan sanoin: 'Kiitos tästä.
'Kaikesta, mitä teet.
'Pidät kaikki meidät kaikki elossa. Kiitos riskinotosta
'ja siitä, mitä olet.' Hän kysyy: 'Mitä minä olen?'
Sanoin: 'Olet sankari.
'Olet sankari.'
Hän vastaa: 'Tarvitsen vain työn.'
Itkin jo siinä pisteessä. En oikeasti. Sisäisesti vain.
Halusin antaa hänelle jotain, joten sanoin:
'Se muuttuu vielä.' Hän kysyy: 'Mikä muuttuu?'
Sanon: 'Maailma.
'Kaltaisiasi arvostetaan vielä.
'Emme palaa entiseen. Emme enää arvosta vääriä asioita.
'Toimitusjohtaja, lehtiä tai brändivaikuttajia,
'joiden työllä ei ole väliä.' Hän kysyi: 'Sinunlaisiasi?'
'Niin, minunlaisiani.
'Aion muuttua.
'Muistamme tämän.'
Hän vastasi: 'Ettekä muista. Unohdatte. Eikä maailma tule muuttumaan.'
En sanonut mitään, koska hän saattoi olla oikeassa.
Tiedän, että hän on.
Hän kysyi: 'Voinko vielä auttaa jotenkin?'
Halusin sanoa jotain, jolla on väliä.
Halusin sanoa ainoan asian, jolla on väliä.
Halusin sanoa sen hänelle heti,
mutta olen menettänyt ainoan asian, jolla on väliä.
Pudistin siis vain päätäni.
Hän jatkoi leipien hyllyttämistä
ja henkiemme pelastamista minimipalkalla.
KIITOS JULKISELLE TERVEYDENHUOLLOLLE
- En ole paska ihminen... - Tiedän sen.
- Reagoin vain... - ...koko ajan.
En ole paska ihminen koko ajan.
Mutta joskus olen.
Sinäkään et ole hyvä ihminen.
Suurinta osaa ajasta.
Et oikeastaan ollenkaan.
- Mutta joskus olet. - Kiitos. Luulisin.
Minun täytyy tehdä...
Olen miettinyt tätä, ja minun pitää tehdä...
Ihmiset sanovat: 'Kun palaamme normaaliin...'
'Pian on taas normaalia.' En halua palata siihen.
En oikeasti halua. Mitä niin hienoa entisissä ajoissa oli?
Olimme toistemme kurkussa.
Kaikki riitelivät pienistäkin jutuista koko ajan.
Minun pitää tehdä tosi iso muutos.
Ymmärrätkö?
Ymmärrän.
Taidan ymmärtää.
Haluan uuden elämän.
En oikeasti voi palata vanhaan elämääni.
Minun pitää siis tehdä iso muutos.
Se on ihan okei.
Ymmärrän täysin.
- Itketkö sinä? - En.
- En itke. - Tuo on itkua. Miksi...
En... Miksi luulet? Olen ihan murtunut!
Totta kai minä itken.
Meidän suhteemme ei ole merkityksetön minulle.
Ymmärrän kyllä.
Ehkä tämä on fiksu veto,
joka olisi pitänyt tehdä aikaa sitten, mutten ole tunteeton
- ja sydämetön. - Tuo on Arthurin takki.
Helvetti soikoon!
Kuule. Erotaan.
Tehdään niin. Se silti satuttaa.
Minä aion itkeä,
ja sinä joudut katsomaan sitä.
Emme me eroa.
Mitä?
- Miksi luulet niin? - Sanoit juuri...
- En sanonut, että haluan erota. - Mitä sitten?
Sanoin: 'Ei mennä naimisiin.'
- Etkä sanonut. - En muuta.
-Sanoin: 'Ei mennä naimisiin.' -Ethän sanonut.
Et maininnut naimisiinmenoa.
Enkö?
- Sitä minä tarkoitin. - Sitäkö?
Tarkoitin, että ei mennä...
Tarkoitin, että ei mennä naimisiin. En halua erota.
Ei vain mennä naimisiin. Mitä sinä oikein mietit?
Mitä päässäsi liikkuu?
Oletko katsonut Bridgertonia tai jotain?
Tarkoitan, että ollaan yhdessä.
Okei? Mutta kivalla tavalla!
Jos vain voimme.
Kaikki ovat koko ajan tosi vihaisia toisilleen,
mutta olemme samanlaisia.
Samat vaatteet, samat ruoat,
samat musiikit, samat tyhmät juomat
ja saman ohjelmat.
Kaikki ihmiset
juoksevat toisiaan kohti valonnopeudella
ja huutavat: 'Pois luotani!' En pysty siihen enää.
- En kaiken tämän jälkeen. - Hei, kamu. Kaikki hyvin?
Hyvä poika. Menetkö leikkimään? Ruoka on 10 minuutin päästä.
Katsu-currya munakoisolla. Tykkäät siitä.
- Löysin marinadin... - En tykkää munakoisosta.
- Mitä? - Mitä?
En tykkää munakoisosta.
Loistavaa!
Loistavaa. Heitän ruoan roskiin.
Hitto soikoon.
Heippa, munakoiso. Terve kala ja ranskalaiset.
Puutarhassa on kuollut papukaija.
- Kuollut papukaija? - Joo.
- Puutarhassamme? - Joo.
Onko se varmasti papukaija? Täällä ei ole niitä.
Voinko tuoda sen sisään?
Et voi, kamu. Se on paras jättää ulos.
- Katson, kun se hajoaa. - Selvä.
Tai voit heittää sen pusikkoon. Ketut voivat syödä sen.
Sekin käy.
- Oletteko te kunnossa? - Olemme.
Joo.
- Kaikki on hyvin. - Joo.
Tosi hyvin.
Hei.
Menehän leikkimään ulos. Hetkeksi vain.
En halveksi sinua.
Se on kauheasti sanottu.
En ottanut rokotetta.
- Mitä? - En.
Miten... Okei.
Okei.
Tyhmän murjottavan naamasi takia.
Olet murjottanut siitä asti, kun sait selville.
Kuka helvetti sinä olet tuomitsemaan minua?
Olin siellä Nathanin kanssa. Olin valmiina,
ja mies kysyi: 'Hoitaako kukaan riskiryhmässä olevia?'
Tyhmä murjottava naamasi palasi mieleeni, ja kävelin vain pois.
Kävelin pois, koska pelkäsin, mitä ajattelet minusta.
Teitkö sen vuokseni?
Se, mitä tunnen sinua kohtaan,
on niin outoa.
Se on raivostuttavaa ja ärsyttävää.
Masentavaakin, mutta se on eräänlaista rakkautta.
Yritätkö kertoa, että rakastat minua?
Yritän kertoa, että rakastan sinua tavallaan.
Kysyn vain, että riittääkö se?
Haluatko nähdä kuolleen papukaijan?
Joo.
Taidan haluta, itse asiassa.
Tekstitys: Nando de Bruijn