Jsou tady.
Tak jo, je čas na kino, kluci.
Všichni se budete koukat.
Slyšeli jste Filipa.
Všichni budou koukat.
Spodky dolů.
Líbí se vám, co vidíte?
Počkat, nestaví se tady někomu?
No tak, buď chlap!
Erekce!
Dost!
A Erik...
tam byl.
Dalo by se říct, že W málo komunikoval.
Otázkou však zůstává, jestli to od něj byla vědomá taktika?
V jeho případě asi ne.
Možná to byla jen náhoda,
která rozhodla o jeho místě v historii.
JAK TI JE?
Kdo ví?
My rozhodně ne.
- To je vše. Díky. - Děkujeme.
Jsem unavenej.
Děkuji Henrymu a Valterovi. A teď tu máme...
Bylo to v pohodě, ale druhá část byla těžší.
To jo, ale já ti nevím.
Co bych si měl na tu oslavu vzít na sebe?
Je tam nějaký dress code? Co budeš mít na sobě ty?
Hele...
asi oblek.
Oblek?
Dobře. Černý?
Wille? Co je s tebou?
Nic. Jen jsem špatně spal.
MLADÁ MODRÁ KREV
Auguste, jak je?
Zrovna pracujeme na nominacích.
- Koukal jsi na ně? - Ne.
Na.
Pařmen roku.
Chábr. Socan.
Import...
- Co? - No jako imigrant.
Nebo někdo, kdo se oblíká jako chudák.
Marwan si myslel, že je to vtipný.
Jo, docela jo.
Ale je to chytrý?
Možná mě teď budete mít za trapáka, ale co když se o tom dozví někdo zvenčí?
No tak, Auguste, je po všem.
Myslíš si, že by nám vrátili telefony a nechali nás tohle organizovat,
kdyby neměli jistotu, že to dobře dopadne?
Jasně, určitě.
Jděte do toho.
Já se nezúčastním.
Jak to? Kam jdeš?
Wille v královském paláci slaví narozeniny.
Takže na večírku nebudeš?
Ne.
Ale jde o rodinu.
- Ta je důležitější. - Dobře...
Hodně štěstí. Užijte si to.
Nerada vás ruším u oběda,
ale tohle se týká prvaček.
Třeťačky mají o víkendu večeři...
Božínku.
Rozdělila jsem vás do třech skupin,
protože prvačky budou obsluhovat.
V první skupině, na předkrmy a aperitivy,
bude Fredrika, Edith, Louise a Madison.
V druhé skupině, na hlavní chod,
bude Agnes, Sofia, Pervin a Stella.
Pokud se zotaví. Není jí dobře.
Snad ano. Potřebujeme každou ruku.
Třetí skupina obstará dezerty.
Michaela, Felice a Sara.
Tak si to zapamatujte.
Můžeme se vyměnit, jestli chceš.
Nemusíš být se Sarou.
Ne, v pohodě.
- Určitě? - Jo, jasně.
Tak jo.
Dokážeš si představit, jak budeme v těch uniformách k sežrání?
Počkat, budeme mít uniformy?
- Ahoj. - Ahoj.
Připravil jsem večeři. Babiččiny lasagně.
A vypral jsem ti oblečení neparfemovaným práškem, jak to máš ráda.
Co škola?
Něco sis šlehnul?
Co?
To nemůžu být spokojený po plodném dni?
Co?
Šel jsem k doktorovi a dostal nové prášky.
Říkal jsi, že ty prášky brát nemůžeš.
Ale je naprd, když během dne stihnu jenom to,
že tě naučím řídit. Potřebuju platit složenky.
Jestli jsem ti na obtíž, můžu jít zpátky k mámě.
Ne, vůbec ne. Jsem rád, že jsi tady.
K doktorovi jdu za měsíc, takže se nemusíš bát.
Přemýšlel jsem nad tou zkouškou řízení.
Mohla bys mě tam dovézt, aby ti trochu opadla tréma.
Dobře?
- Ahoj, synu. - Volám nevhod?
Ne, zrovna si čtu.
Jak je mámě?
No...
tak všelijak.
Ale těší se, až přijedeš na víkend domů.
Vážně?
Samozřejmě.
Dlouho jsem s ní nemluvil.
Podle mě se tě před tím snaží chránit.
Netrap se tím.
Víš, jak to má s ukazováním zranitelnosti.
Byl takový někdy... Erik?
Slabý?
Ano.
Každý má slabé stránky.
Ale u Erika si nic nevybavuju.
Byl tak...
plný života.
Neměl v sobě žádnou temnotu.
Byl dokonalý, co?
Jo, to opravdu byl.
Byl dokonalý.
No...
něco jsem...
o něm slyšel.
Počkej, Wilhelme. Dále!
Rozumím. Dejte mi chvilku.
Můžu ti zavolat pak? Nebo to můžeme probrat o víkendu?
Skvěle, tak jo.
Těším se na oslavu.
A na Simona.
- Dobrou noc. - Dobrou.
Pozdravuj mámu.
Právě teď to nemůžu vzít, nechte mi zprávu...
To bylo super.
Simone...
skončím se sborem.
Teď jsi začal.
Jo, ale není mi příjemné vystupovat.
Není to nic pro mě.
Navíc zmírnili opatření, takže už to nedává smysl.
Můžeš mi říct, jestli jsem něco provedl.
Přijde mi, jako by sis myslel, že...
tě obtěžuju tím, že se vyptávám na narozeniny.
Ale dělám to kvůli tobě.
Neobtěžuješ mě.
Tak co se teda děje?
Bylo by fakt super, kdybys...
se mnou mluvil. Nechápu to.
Erik se na tom podílel.
Na těch zasvěceních.
Mluvíš o tom...
pornu?
Jo. A proto jsem nic neřekl.
Nevím, co si o tom myslet.
Nepotřebuju, abys ho soudil.
- Nic jsem neřekl. - Vidím, co si myslíš.
Co jako?
Že to byl homofob, co se nezastal slabších.
Že by se mu nelíbilo, že jsme my dva spolu.
To není pravda.
Možná není tak divný, že to udělal.
Dělali to všichni a brali to jako něco normálního.
Nevím. Třeba se jen nechal strhnout.
Jestli jsem v téhle situaci se Sarou něco zjistil, tak to,
že sourozenci to dokážou podělat.
A zklamat tě.
Musíš se smířit s tím,
že Erik možná nebyl dokonalý.
Počkej, co...
Co tím myslíš?
Co?
Nemůžeš Erika srovnávat se Sarou. Na to nemáš právo.
Ale to nedělám.
- Jo, děláš. - Ne.
Teď jsi to udělal. Nebo co sakra myslíš?
Jen že ani Sara není dokonalá.
- Ty vole... - Ale chtěla udělat dobrý skutek.
To je jedno.
- Můžeme... - Ne, nemůžeme.
Můžeme si promluvit?
Ahoj.
Děje se něco?
Ne, Saro.
Dovolali jste se Mickeovi. Teď nemůžu,
ale můžete mi nechat zprávu a já vám zavolám.
Ahoj, jak se máš? Jsi na cestě?
Jestli to nestíháš, dej mi vědět.
Test mám za půl hodiny a autobus jede až za 20 minut,
takže tě tady potřebuju.
Zavolej mi.
Ahoj, zase já.
Už jedeš? Zavolej mi.
Ahoj, jak je?
Fakt potřebuju vědět, jestli přijedeš, protože...
Prostě mi zavolej.
Sakra!
Nemyslím si, že ti chtěl Simon ublížit.
Asi byl jen v šoku.
Jo, to asi jo, ale...
Jsem ráda, že ses mi svěřil.
Chci vědět, co je a co není pravda.
S tebou je to jiné. Erika jsi znala.
I jeho dobré vlastnosti.
Simon ne.
Nemůžu být jako on.
Erik byl ten, kdo...
Byl rozumný, důvěryhodný. Byl to můj bratr a teď...
Ani nevím, jestli by mě měl rád.
Jasně že měl.
Ale...
Změníme téma?
Jasně.
Lak na nehty.
Co fialový s flitry?
Fialová je fajn.
Promiňte.
Sara Erikssonová?
- Ano. Omlouvám se za zpoždění. - Stihla jste to.
- Máte občanku? - Ano.
Prosím.
Děkuju.
Jo, díky.
Můžete nastoupit.
Tak jo, pojedeme na dálnici.
Jeďte směrem na Bjärstad jih.
Tak jo, můžete jet.
No vidíš, skvěle ti sedí.
Díky, mami.
Co, nelíbí se ti?
Můžeme ho vrátit.
Ne, líbí se mi. Je super.
Dobře.
Co se děje?
Nevím, jestli to klapne.
Tak trochu jsme se pohádali.
Pořád se tam pro něj snažím být.
Ale ať udělám, co udělám,
je to špatně.
Zlato.
Neděláš nic špatně.
Víš co?
Podle mě je to skvělý kluk.
A jeho život je takový, jaký je.
Ale láska...
Neměla by být takhle těžká.
Tím spíš ve vašem věku.
Pamatuj, Simone.
Co to bylo?
Udělala jsem to.
Řidičák.
Ale...
táta...
Měl mě tam odvézt. Slíbil mi to.
Ale místo toho chlastal s kamarádama.
Myslela jsem si...
že to bude v pohodě...
Nevím, co mě to napadlo. Strašně to bolí.
Saro...
Mrzí mě to, Simone.
Promiň!
Fakt mě to mrzí!
Já vím.
Odpouštím ti.
WILHELM PROMIŇ, VŠECHNO JE NA PRD.
MRZÍ MĚ TO. MOC TĚ TAM ZÍTRA CHCI.
ALE CHÁPU, JESTLI SIS TO ROZMYSLEL.
- Dobrý den. Tady je váš oblek. - Dobrý den.
- Díky. - Nemáte zač.
Rychle! Za půl hodiny to musí být připravené.
Dávejte pozor, první skupino.
Druhá skupina může jít se mnou.
Počkat.
Takhle.
- Ty malé na kraj. - Přesně.
Ostří směrem k talíři.
Ano.
Máme ještě nějaký kopr?
Ne, nemáme.
- Připravuju příbory. - Skvěle.
Pěkně.
Hodně štěstí, zdraví,
hodně štěstí, zdraví.
Hodně štěstí, milý Wille,
hodně štěstí, zdraví.
Děkuju.
Jak ses sem dostal?
Podplatil jsem Malin.
Protože...
když ti ráno nikdo nezazpívá, nejsou to pořádné narozeniny.
Něco si přej.
- Sluší ti. - Nepomačkej mi ho.
Moc.
Jsme v pohodě?
Jo. Díky za zprávu.
Počkej.
Tady máš dárek.
Slibuju, že ti dám i něco lepšího.
Jen jsem to nestihl dodělat.
Tohle je perfektní.
Díky.
Tady jsou.
Všechno nejlepší, korunní princi.
Děkuju, Farimo.
Všechno nejlepší.
Takže, až přijedeme, rada už tam bude.
Čeká vás krátké focení a pak trocha socializace.
Celou dobu budu poblíž,
abych vám pomohla se jmény a s rozhovory, kdybyste potřeboval.
Simone, ukážu vám, kde zatím budete vy.
Tak jo.
Máme 15 minut zpoždění, ale to nevadí.
- Dvě hodiny? - Posuneme to.
Hele,
asi jsem ti neměl říkat to s Erikem.
Muselo to být těžké.
Jste připraveni? Wilhelme?
Běžte prosím.
- Wilhelm, těší mě. - Charlotto.
- August Horn. - Wilhelm.
- Carl-Johan. Děkuji vám. - Dobrý den.
Už jsme se potkali.
Díky, že jste tu.
- Ahoj. - Klas-Göran.
Ahoj, jsem Wilhelm.
Ahoj Joy. Moc mě těší.
Ta je...
Děkuju, to je moc milé.
Ty jo, jsi lepší než já.
Tak jo, postavíme se ke stěně a vyfotíme se.
- Jde to dobře. - Těší mě.
Tak jo. Usmějte se.
Běžte blíž k sobě.
Skvěle. Ještě trochu blíž.
Před pár lety jsem kvůli škole přestal jezdit na koni,
ale rád bych zase začal.
Co největší úsměv.
Tři, dva, jedna...
Ahoj.
Tak co?
To šlo dobře.
Rozhodně.
Dáš si?
Je to dobré.
Díky, ale na akcích
můžu jíst jen to, co připraví dvorní kuchař.
Proč?
Aby mě někdo neotrávil.
Korunní princi, Simone...
Je čas jít.
Farimo, nevím, čeho chtějí rodiče docílit tím,
že August bude na mojí oslavě, ale odmítám to. Rozumíte?
Buď se vrátí do Hillerské, nebo odjedu já.
Dobře.
Malin, můžete zařídit odvoz do paláce?
- Ano. - Skvěle.
Nejsem s nimi moc spokojený, ale...
Promiňte.
- Omluvte nás. - Díky.
- Rád jsem vás poznal. - My vás taky.
- Auguste. - Ano?
Vím, že je to mezi vámi a korunním princem napjaté,
takže nemusíte jezdit do paláce.
Navíc večeře maturantů je jen jedna, ne?
- Skvěle. Zavolám vám auto. - Děkuju.
Vypadáš skvěle.
Na budoucnost.
Jsme tak rádi,
že ses narodil.
Že ses narodil
zrovna v tento den.
A všechny dárky,
co tu vidíš, jsou pro tebe.
A všechny tyto dárky jsou pro tebe.
Je to ze seriálu.
Jsme tak rádi...
- Ze kterého? - O tom žabákovi.
Starý animák.
Je to rodinná tradice.
Gratulujeme Wilhelmovi,
který kromě toho, že slaví 17. narozeniny,
taky zvládl první akci
bez svých rodičů.
Jsme na tebe pyšní.
Takže...
všechno nejlepší k narozeninám.
Hurá!
Všem vám děkuju.
- Vše nejlepší. - Díky.
Zlatíčko.
Jak se máš?
Co ty?
Dobře.
- Simone! - Ano!
Jsme rádi, že jsi tady.
Děkuju.
- Vítej. - Díky za pozvání.
Ano.
Letos máme menší oslavu,
ale příští rok bude první Wilhelmův den.
Wilhelmův den?
Ano. Lid bude chtít oslavit narozeniny korunního prince.
Letos si to ještě můžeme užít v klidu.
Ano.
No...
- Dáme si něco k pití? - Jasně.
- Určitě. - Moc rád. Díky.
Takže... Díky. Je moc fajn.
Hodně žere, ale...
- Ty jo, přišel August. - No jo.
Ahoj!
Vítejte.
Čau.
- Co se stalo na narozeninách? - Omluvil jsem se.
Říkal jsem si, že večeře maturantů je jen jedna.
Promiň, můžeme nějak zařídit, aby si August sedl sem?
A přineste Augustovi něco k pití.
Bílý smoking? Hezky pěkně.
Viď? Patřil tátovi.
Super.
- Připijeme si? - Jo!
Koukám, že jste se do toho opřeli.
To si piš.
Červené nebo bílé?
- Je mi to jedno. - Mám červené.
- Postaráš se o to? - Jasně.
- Nebo to nedopadne. - Díky.
- Můžeme domluvit kapitána. - Kapitána?
Krása. Děkuju.
Moc hezké.
Bylo načase, abys měl svoje.
Ano.
Tamty patřily Erikovi.
Aha.
Musíte mít hlad.
Najíme se.
Děkuju.
Prosím.
Simone, jak slavíte narozeniny u vás doma?
Normálně.
Ráno zazpíváme,
pak je dort, dárky
a pak jdu většinou s kamarády hrát bowling nebo laser game.
Laser game?
To jsem ještě nezkoušel, že ne?
Pozvedni svou číši. Tjofaderittan lambo!
Pořádně si přihni. Tjofaderittan lambo!
Dokud nezbyde ani kapka. Tjofaderittan lambo!
Lambo hej, lambo hej. Tjofaderittan lambo!
- Číši jsem... - Ne!
Za trest znova!
Pozvedni svou číši. Tjofaderittan...
Tohle vyměň.
Fakt ti to jde. Nevěděla jsem, že ráda vaříš.
Díky.
Mám to fakt ráda.
Jako malá jsem chtěla být kuchařka.
Tak jo, jste připravené vydávat?
Dvě minuty.
Rozhodně.
Tak jo.
Co teď?
Dej tam tohle.
- Tak... - Jaj!
To je jedno, přehoď to.
Takhle na všechny.
- Na každý jeden. - Jasně.
A taky tohle.
- Které můžeme vzít? - Tyhle.
- Díky. - Takže...
Vezmi tohle...
Moc děkuju.
Bylo to moc dobré.
Simone,
slyšel jsem, že tě baví dělat hudbu.
Zpívám.
A taky někdy píšu vlastní písničky.
- Učím se noty. - Aha.
- Wille mi s tím pomohl. - Vážně?
Jako malý měl lekce piana a učil se na violoncello.
Ale museli jsme ho nutit.
Máte hudbu v rodině?
Tak trochu.
Máma ráda poslouchá hudbu, tancuje a zpívá.
A táta hraje na kytaru.
Jako mladý hrával v kapele.
A myslím, že umí i na piano.
Erik taky hrál. Na klavír mu to šlo.
Ano.
A pak hrál na flétnu a...
- Na housle? - Ano, na housle.
Byl tak talentovaný. Na co sáhl, to mu šlo.
- To jo. - Omluvte mě.
Nechutná ti to?
Ne, je to dobré.
Lovkyně staroušů.
Další člověk zvítězil v několika kategoriích.
Nejlepší sportovec, největší snaživec,
dokonce student s nejzářnější budoucností.
Ale nejvíc hlasů získal jako největší drsňák.
August!
Agge!
Závidím ti.
- Drsňák je nejlepší. - Vážně?
Tak jo, další.
Pořád ho bolí hlava.
Jeho nutriční příjem tvoří z 99 procent paracetamol.
Jestli vám někdo usnul před dveřmi, bude to nejspíš on.
Cenu za nejhorší kocoviny vyhrává samozřejmě Filip!
DRSŇÁK
Ahoj.
Čau.
Vynášíš odpadky?
Jo.
Měla jsi čas přečíst si ten dopis?
Ne, ale...
chci ti ho vrátit.
Proč?
Protože ho nechci číst.
Proč ne?
Protože nechci.
Ale...
není moc dlouhý. Můžu ti ho přečíst.
- Ne... - Jo.
Bude to rychlovka.
Tak jo.
„Milý budoucí Auguste,
doufám, že odmaturuješ jako muž, kterým chceš být.
A že ses skrze dřinu a disciplínu proměnil
z toho vychrtlého
a vyděšeného prváka, kterého všichni šikanovali,
na silného, nezávislého jedince, se kterým si nikdo nezkusí zahrávat.
Však ty jim ukážeš.
Teď si z tebe všichni dělají poskoka, ale až budeš maturovat,
budeš všem šéfovat.
První rok byl jen začátek.
Nabral jsi svalovou hmotu.
Přestal jsi brečet. Jsi větší tvrďák.
A konečně...
sis našel kamarády.
Dokonce občas trávíš čas s Erikem a ostatními třeťáky.
Doufám, že už nikdy nebudeš sám.“
Chci, abys pochopila, co mám za sebou.
Co jsem zažil a kým jsem se snažil...
kým jsem chtěl být. Nevím, co vlastně chci.
Nevím, kdo jsem.
Kéž bych se k tobě zachoval jinak.
Tady jsi.
Nenechávej mě samotného s tvými rodiči.
Potřeboval jsem jít pryč.
Možná bych měl jet domů.
Proč? Co tím chceš říct?
Protože mi přijde, že tu nemám co dělat.
Je tu špatná atmosféra.
Jak jako že bys tu neměl být? Potřebuju tě tady.
Simone, mám naro...
Jak mi asi tak je?
Strašně jsem se o mámu bál. A teď se vidíme
a je to hrůza!
Ale jasně, jestli je ti tady tak hrozně, tak jeď.
Prosím.
Podává se dort, Vaše Výsosti.
Hele, Wille je tady.
Tak jo.
Je načase sfouknout svíčky.
A Simon je tady taky. Skvěle.
Pěkně!
Můžeš si něco přát.
Půjdu si lehnout...
Užijte si všichni dort a...
Zítra se společně nasnídáme, než odjedete.
Počkat.
To je takový problém tady posedět a dát si dort?
Wilhelme.
Co? Můžeme konečně na chvíli přestat předstírat,
že je všechno normální?
Prosím!
Ano, ale...
od Erikovy smrti není normální nic.
Ano. Myslíš si snad, že pro mě jo?
Ale o to nejde. Nikdy to tady nebylo normální.
Ale ty pořád předstíráš, že jo.
Mluvíš o tom, ale nemyslíš to vážně.
Je to na palici.
Byl jsem v hajzlu!
Byl jsem v hajzlu a potřeboval jsem tě.
Vás oba!
Ani jsem s váma nemohl v klidu truchlit.
Smutek lidu byl důležitější.
Jediné, na čem vám záleželo, bylo moje vystupování jako korunní princ!
Záleželo vám jen na image téhle rodiny.
A když jsem nechtěl lhát ohledně toho videa, Simona a toho, kdo jsem,
tak ses z toho složila.
Vůbec nejsi schopná fungovat!
Nechala jsi mě v tom!
- To stačí, Wilhelme! - A ty!
Nechal jsi ji dělat si, co chce. Na mně ti nezáleželo.
Jsem tvůj jediný syn!
- Chápeš to? - Wilhelme?
Nemluv takhle s otcem. Ani se mnou...
Budu si mluvit, jak chci. Jste kurva moji rodiče!
Měli jste tu pro mě být!
Je to...
Je těžké být tvoje máma a zároveň tvoje šéfka.
To jsem si všiml, protože ti nejde ani jedno.
A dost!
Hele...
no...
to je jedno.
Promiň, Simone.
Nechtěl jsem, abys to viděl.
Víš, Wille...
je dobře, že jsi k rodičům upřímný.
A...
snažil jsem se tu pro tebe být.
Ale teď vidím, jak...
ti to všechno ubližuje.
Celá ta situace.
A to ubližuje mně.
Promiň, Simone.
Je to, jako by...
z tebe byl někdo jiný.
Nepoznávám tě.
Láska by neměla být těžká.
Co tím chceš říct?
Asi nám to není souzeno.
Už to nedávám.
Překlad titulků: Lucie Jágr Tatransky