‫אני מתגעגע אלייך.‬
‫גם אני.‬
‫מה היית עושה אם הייתי שם?‬
‫אם היית איתי פה עכשיו?‬
‫הייתי...‬
‫מעביר את האצבעות שלי בשיער שלך.‬
‫אני הייתי מנשק...‬
‫את כתם הלידה...‬
‫שיש לך על עצם הבריח.‬
‫ואז הייתי מלטף לך את הלחי.‬
‫יורש העצר?‬
‫שבע בערב. שעת הטלפון נגמרה.‬
‫רק רגע, אב הבית.‬
‫אני חייב לנתק.‬ ‫-לא.‬
‫נתראה ביום שני. נשיקות.‬
‫נשיקות.‬
‫תיכנס.‬
‫תודה.‬
‫- מנס34:‬ ‫גולדיגר עבד על הנסיך המסכן -‬
‫- אנדרס_היק:‬ ‫החבר הוא בעיה מיובאת -‬
‫- מטסלינד68:‬ ‫בטח שההומואים נוהרים להילרסקה -‬
‫- סקונגן:‬ ‫עם זובורים כאלה -‬
‫- קירה23:‬ ‫אל תיגע בנסיך שלנו -‬
‫- יומופפ:‬ ‫סימון רעיל -‬
‫- קונימן:‬ ‫מתרומם! -‬
‫- דרך המלך -‬
‫כדאי שתזדרזו, בנות.‬
‫- התלמידים בהילרסקה חולים -‬
‫- לסגור את הילרסקה! -‬
‫- מה שקורה בהילרסקה נשאר שם -‬
‫- וילהלם יהיה אשם אם בית הספר ייסגר -‬
‫אני לא יכולה להיות אחראית‬ ‫על שיקולי ההנהלה הקודמת.‬
‫זאת לא בעיה‬
‫שמתקיימים טקסי חניכה הומופוביים?‬
‫איך דבר כזה משקף את ערכי בית הספר?‬
‫אנו דוחים את כל טקסי החניכה‬ ‫ואת כל סוגי הבריונות, כמובן.‬
‫העדויות אמנם מטרידות ביותר,‬
‫אבל אנחנו לא שותפים לתיאור הזה.‬
‫אבל למסורת יש חשיבות,‬ ‫כפי שיורש העצר אמר בנאומו.‬
‫והטקסים האלה...‬ ‫-תסגור את זה.‬
‫...הם חלק...‬
‫תסגור את זה!‬ ‫-בחייך, תירגע.‬
‫אנו מאמינים במסורת במובן...‬ ‫-תסגור את זה!‬
‫סוף השנה שלנו נהרס.‬
‫במשך שלוש שנים התאמצנו‬
‫כדי ליהנות מהימים האחרונים שלנו פה.‬
‫שלוש שנים.‬
‫ועכשיו לא נקבל כלום.‬
‫לא נקבל שום דבר, כי אנשים נהיו עצובים‬
‫בגלל בדיחות זובור.‬
‫באמת יש פה מישהו שסבל מבריונות,‬
‫שקיבל מכות?‬
‫ברור שהסיפור הזה מנופח.‬
‫הם מדברים על סרטי פורנו.‬
‫אצלנו לא היו סרטי פורנו.‬
‫נכון, וילה?‬ ‫-נכון.‬
‫יורש העצר,‬
‫יש לך אורחת.‬
‫מי זאת?‬ ‫-בוא איתי, בבקשה.‬
‫נתראה עוד מעט.‬
‫אנחנו צריכים לוותר‬ ‫על חגיגות סוף השנה כי וילה‬
‫היה חייב לספר לכל העולם שהוא תפס מישהו?‬
‫נו, באמת, וינסנט!‬
‫תהיה רציני.‬
‫זאת לא בדיחה.‬
‫מה אם בית הספר ייסגר? כולנו נצטרך לעבור.‬
‫אתה רוצה ללמוד‬ ‫עם סוציאל-דמוקרטים ואפסים נובורישים?‬
‫אתה רוצה?‬
‫אם אנחנו לא רוצים להרוס‬ ‫את כל מה שבנינו בהילרסקה, אנחנו צריכים‬
‫לתמוך בבית הספר.‬
‫אנחנו צריכים למסור סוג של הצהרה משותפת.‬
‫להראות למפקחים ולתקשורת‬ ‫איך אנחנו רואים את בית הספר, איך הוא באמת.‬
‫אולי ככה המצב יירגע.‬ ‫אולי נקבל את סוף השנה שלנו.‬
‫אבא שלך ביקש ממני לדבר איתך.‬
‫הוא רצה לבוא בעצמו,‬ ‫אבל לא העז להשאיר את המלכה לבד.‬
‫מה שלומה?‬
‫יש לה מיגרנות וקשיי שינה.‬
‫הרופאים ביצעו כל מיני בדיקות.‬
‫נצטרך לראות מה הם יגידו.‬
‫בסדר.‬
‫למה היא לא יכולה פשוט...‬
‫להתקשר אליי?‬
‫זאת אומרת, יש פה בלגן.‬
‫אנשים...‬
‫אומרים שאני אשם בזה שהכול התפרסם.‬
‫אני לא יודע מה לעשות.‬
‫אתה לא חווית דברים כאלה?‬
‫לא, לא משהו שלא הסתדרתי איתו.‬
‫אתה בטח מבין את החששות בחצר המלוכה.‬
‫אם יתברר שהסיפורים נכונים,‬
‫אם ירשו לך להישאר פה זה לא ייראה טוב.‬
‫אז תנסו לאלץ אותי לעזוב?‬
‫בוא נישאר רגועים עד שנדע מה יתברר.‬
‫אבל כן, אם יתברר שזה נכון,‬ ‫נהיה חייבים לפעול.‬
‫אחרת זה ייראה רע.‬
‫אז התוכנית היא לא לעשות כלום‬ ‫עד שזה ייראה רע אם לא נעשה כלום?‬
‫שמור על פרופיל נמוך, ונסדר את זה.‬
‫זה לא הבחור שיוצא עם יורש העצר?‬
‫כן, זה הוא.‬
‫וואו.‬
‫הוא ממש רוצה תשומת לב.‬ ‫-כן.‬
‫"תסתכלו עליי, אני מפורסם!"‬ ‫-כן.‬
‫מה אם יסגרו את בית הספר בגללי?‬
‫אבל אתה...‬
‫רק ניסית לעשות משהו טוב.‬
‫אנשים מעזים לדבר על הבעיות שיש פה.‬
‫זה מצוין.‬
‫ואם יסגרו את בית הספר בגלל כל זה...‬
‫זה לא דבר טוב, בעצם?‬
‫אבל אז לא נוכל להיות ביחד.‬
‫איך זה טוב?‬
‫בטח שנוכל.‬
‫או שאתה איתי רק‬ ‫כי אנחנו לומדים באותו בית ספר?‬
‫לא.‬
‫אני לא.‬
‫לא.‬
‫אני פשוט מתכוון שאם...‬
‫אם אלמד בבית ספר בעיר,‬
‫כמעט לא יצא לנו להיפגש.‬
‫בכל מקרה אנחנו לא נפגשים מחוץ לבית הספר.‬
‫זה אותו דבר.‬
‫ומבחינתנו‬
‫זה לא משנה, נכון?‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫אבל זה מבאס.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫אולי תחזור לחתירה?‬ ‫ככה נוכל להיפגש אחרי הלימודים.‬
‫לחתירה?‬ ‫-כן.‬
‫עם אוגוסט?‬
‫לא, לא נראה לי.‬
‫למה אתה ממשיך עם זה?‬
‫עדיף שתעשה משהו שאתה באמת אוהב.‬
‫האווירה עכשיו ממש מוזרה.‬
‫אנשים כבר מתנהגים כאילו שבית הספר נסגר.‬
‫פליס אהרנקרונה?‬
‫אני יכולה לדבר איתך במשרד שלי?‬
‫בטח.‬
‫שבי בבקשה.‬
‫טוב, פליס...‬
‫היית אומרת שאת מאושרת פה בהילרסקה?‬
‫כן, כמובן.‬
‫למה את אוהבת את בית הספר?‬
‫טוב, בגלל המורים הנהדרים והמסורים.‬
‫רגוע פה, מוגן...‬
‫טוב, פשוט נחמד פה.‬
‫ומחוץ לכיתה?‬
‫כרגע המצב די יוצא דופן, הייתי אומרת.‬
‫אבל חוץ מזה, גם מחוץ לכיתה נהדר פה.‬
‫ואווירת הקהילה פה נפלאה.‬
‫מכירים חברים לכל החיים.‬
‫נכון? זה נהדר.‬
‫יופי.‬
‫העניין הוא כזה.‬ ‫משרד הפיקוח מתכנן לבקר בבית הספר.‬
‫הם שלחו לנו רשימה‬ ‫של תלמידים שהם רוצים לראיין.‬
‫את אחת מהם.‬
‫אהה. בסדר.‬
‫אבל זאת לא סיבה להיכנס ללחץ.‬
‫הם ישאלו אותך שאלות כמו אלה שאני שאלתי,‬
‫והתשובות שלך היו נהדרות.‬
‫אני רוצה שתדעי‬ ‫שאני שמחה מאוד שהם בחרו לשוחח איתך.‬
‫אנחנו גאים מאוד בעובדה שאת פה איתנו.‬
‫ויהיה נפלא להראות להם שבית הספר מגוון.‬
‫שיש פה גיוון בכל המובנים.‬
‫יופי.‬
‫יופי. קדימה! נחמד.‬
‫קדימה!‬
‫יופי. כל הכבוד!‬
‫יפה!‬
‫תפסיק להסתכל עליי ככה, סימון.‬
‫די כבר.‬
‫אתה צריך לתפוס את המשקולת.‬
‫נשארו עוד חמש שניות! קדימה!‬
‫פעם אחרונה.‬ ‫-שלוש, שתיים, אחת, ו...‬
‫כל הכבוד לכולם.‬
‫יופי!‬
‫טוב, יש לי מידע בנוגע לטיול האביב‬
‫לטלודן.‬
‫ההורים שלכם קיבלו הודעה...‬
‫הטיול לא בוטל כמו כל השאר?‬
‫לא, הוא לא בוטל.‬
‫למרבה המזל, הנהלת בית הספר הבינה‬
‫כמה חשוב לממש את תוכנית הלימודים.‬
‫ואם יש דבר אחד שכולנו צריכים כרגע,‬
‫זה להיות בטבע.‬
‫אז נישן בחוץ, נכין אוכל על הגריל,‬
‫ואם למישהו יש גיטרה, תביאו אותה בבקשה.‬
‫בסדר, מהר. קדימה!‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫יהיה מעולה, נכון?‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫בבקשה.‬
‫פאק.‬
‫אבל תקשיבו, תצטרכו להתנהג יפה. בסדר?‬
‫כתוב פה "מרשמלו".‬ ‫-אחד בשבילך.‬
‫כל הכבוד, הנרי.‬
‫בבקשה.‬
‫אתה חושב שנוכל לחלוק אוהל?‬
‫- פליס‬ ‫ניו יורק, כלבה! -‬
‫- בית הספר של הנסיך‬ ‫המסיבות, התעללות רגשית -‬
‫בגלל זה את לא רוצה לחזור להילרסקה?‬
‫לא.‬
‫תקשיבי, אני מבין‬ ‫אם את לא רוצה לחזור לבית הספר הזה,‬
‫אבל אם ככה, את צריכה‬ ‫להתחיל לחשוב מה תעשי במקום זה.‬
‫תמצאי עבודה?‬
‫איזו עבודה אני אוכל למצוא?‬
‫טוב, אני...‬
‫אני לא יודע, אבל יש דברים שאפשר לעשות‬
‫שיעזרו לך למצוא עבודה.‬
‫רישיון נהיגה, למשל.‬
‫אולי את רוצה לעבוד עם סוסים?‬
‫לא נראה לי שאני רוצה.‬
‫הבנתי שאנשים‬ ‫קונים ומוכרים סוסים כמו כל מוצר אחר.‬
‫והסוס לא קובע כלום, אפילו אם מתעללים בו.‬
‫אולי תוכלי לעבוד עם סוסים שעברו התעללות.‬
‫רישיון נהיגה יהיה צעד ראשון מצוין.‬
‫ניסית לנהוג פעם?‬
‫קצת.‬
‫בסדר, לפני שתתניעי, חשוב ש...‬
‫חשוב לשבת בתנוחת נהיגה נכונה.‬
‫נכון.‬
‫לפני שתתניעי, את צריכה...‬
‫ללחוץ על דוושות המצמד והבלם,‬ ‫כדי להעביר להילוך ראשון.‬
‫ואז אני מעבירה את הרגל מהבלם למצערת,‬
‫עוזבת לאט את המצמד, ולוחצת לאט על המצערת.‬
‫טוב, אז בואי ניסע.‬
‫- לימודי נהיגה -‬
‫היום נלמד שירים קלאסיים של ליל ולפורגה.‬
‫נתחיל ב"החורף סער".‬
‫סליחה, אנחנו נוכל בכלל‬ ‫לחגוג את ליל ולפורגה?‬
‫עדיין לא ידוע, אבל...‬
‫הרבה מאיתנו חושבים שאין טעם‬
‫לעשות חזרות אם בסוף לא נופיע.‬
‫אני מבינה את הדאגה,‬ ‫אבל ההצגה חייבת להימשך.‬
‫נעשה חזרות כאילו שתהיה הופעה.‬
‫יבוא.‬
‫יש לנו חבר חדש במקהלה.‬
‫סליחה שאיחרתי.‬
‫ברוך הבא.‬ ‫-תודה.‬
‫"החורף סער מבין ההרים..."‬
‫באמת עזבת את החתירה?‬
‫כן.‬
‫לא ידעתי שאתה אוהב לשיר.‬ ‫-אני לא אוהב לשיר.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬
‫אני אוהב לשמוע אותך שר.‬
‫ולראות אותך מחוץ ללימודים.‬
‫אתה משוגע.‬
‫בוא.‬ ‫-לא, אני אאחר לאוטובוס.‬
‫לא, בבקשה.‬ ‫-אני אאחר לאוטובוס.‬
‫אני חייב ללכת. אמא שלי תשתגע.‬
‫בסדר.‬
‫להתראות.‬
‫ביי.‬
‫איי.‬ ‫-סליחה.‬
‫די, באמת.‬
‫אני לא יכולה יותר. ממש משעמם לי.‬
‫בסדר, בית הספר‬ ‫היה חייב להגיב, אבל זה מוגזם.‬
‫מה נעשה? אין לנו אפילו טלפונים.‬
‫זה עצוב בטירוף, כי אנחנו יושבות פה לגמרי...‬
‫מדוכאות, וכל העולם‬ ‫חושב שעשינו דברים נוראים.‬
‫כן, תיכנס.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫איך הולך?‬
‫כן, הולך...‬
‫הולך לי טוב עם העצומה, או מה שזה לא יהיה.‬
‫אוגוסט, טקסי הזובור...‬
‫עבר המון זמן מאז שחשבתי על זה.‬
‫ממש מוזר לי...‬
‫כן.‬
‫אני לא יכול לדבר עם וינסנט על הלילה ההוא.‬ ‫הוא פשוט אומר שזאת הייתה בדיחה.‬
‫טוב, זאת הייתה בדיחה.‬
‫פשוט...‬
‫לא בדיחה מצחיקה במיוחד.‬
‫לא.‬
‫אני לא יודע...‬
‫אני חושב שבגלל זה פחדתי להגיד משהו.‬
‫היי, לפחות עצרנו את זה.‬
‫קיימנו את ההבטחה שלנו.‬
‫לא עשינו את זה לכיתה י' שלנו.‬
‫כן, זה היה טוב.‬
‫לא יודע, זאת אומרת...‬
‫אני לא בטוח שאני רוצה...‬
‫שזה יתפרסם, מה שקרה.‬
‫כן, לא.‬ ‫-אם כולם ידעו, זה מרגיש...‬
‫כן, לא, גם אני לא.‬
‫יופי.‬
‫טוב, אני הולך.‬
‫להתראות.‬
‫כן.‬
‫אוגוסט!‬
‫כן.‬
‫העוצר שלכם מתחיל בשבע.‬
‫כן.‬
‫אני פשוט חייב ללכת לרוץ‬
‫או ללכת לחדר הכושר כדי לנקות...‬
‫את הראש. הכי הרבה שלושים דקות.‬
‫אתה צריך להתאמן לפני שעת העוצר‬
‫או בשעות שנקבעו מראש.‬
‫אני מבין, אבל עובר עליי משהו.‬
‫הראש שלי... אני לא אצליח‬ ‫להירדם אם לא אשחרר קצת...‬
‫אולי תתרגל קצת יוגה בחדר.‬
‫- מספר חסוי -‬
‫הלו?‬
‫אבל היא יפה.‬
‫המנהלת החדשה?‬
‫טוב, בינונית?‬
‫"בינונית"? לפחות שבע, שמונה עם איפור.‬
‫חמש.‬ ‫-חמש?‬
‫קפטריה?‬
‫נתראה שם.‬
‫אולי שש,‬
‫אם היא לא הייתה כזאת כלבה.‬
‫כבר סיימת?‬
‫אין לנו משהו אחר לעשות.‬
‫אפשר פשוט לצלם את שלה.‬
‫אין לי כוח לכתוב משהו.‬
‫היי.‬
‫רציתי רק לשאול...‬
‫מה...‬
‫מה?‬
‫מה...‬
‫מה שלום שרה?‬
‫אני לא אפריע. רק רציתי לדעת אם היא בסדר.‬
‫"אם היא בסדר"?‬
‫כן.‬ ‫-היא גרה אצל אבא שלה, שהיא שונאת.‬
‫היא לא הולכת לבית הספר. אין לה חברות.‬
‫אין לה אפילו משפחה.‬
‫והכול באשמתך.‬
‫מה הוא רצה?‬ ‫-הוא שאל אם שרה בסדר.‬
‫מה בדיוק נראה לו?‬
‫אני כבר חוזר.‬
‫אוגוסט, מה בדיוק אתה מנסה לעשות?‬
‫רציתי לשאול...‬
‫היה לנו הסכם. אנחנו צריכים לשמור מרחק.‬ ‫אתה לא אמור לדבר איתו. או איתה.‬
‫אתה לא יכול לקבוע עם מי אני אדבר.‬
‫אל תדבר, אל תסתכל,‬
‫אפילו אל תנשום לידינו.‬
‫אל תניח שיש לך זכויות בתור המחליף שלי.‬
‫ולך יש? הא?‬
‫אוגוסט, המשפחה שלי שולטת בך.‬
‫תקשיב לי.‬
‫לא, אני לא אקשיב. אני לא עובד אצלך.‬
‫אתה עדיין לא המלך.‬
‫וילה!‬
‫וילה, תפסיק!‬
‫זה היה בצחוק.‬
‫כן, זה היה סתם משחק.‬
‫משחק?‬ ‫-כן.‬
‫המורים בבית הספר‬ ‫הם לא היחידים שמתייחסים לזה ברצינות.‬
‫גם חצר המלכות חושבת ככה.‬
‫לכן החלטנו ששניכם תשתתפו ב...‬
‫איך נקרא לזה? גישור.‬
‫כאן, איתי, פעם בשבוע.‬
‫מה? שנינו ביחד?‬ ‫-אין בזה צורך.‬
‫לא. זה לא יקרה שוב, בוריס. אין סיבה לדאגה.‬
‫יופי, אבל זה כבר הוחלט.‬
‫קודם נראיתם ממש קרובים.‬
‫עד כמה שהבנתי,‬ ‫שניכם הייתם קרובים מאוד לאריק.‬
‫הוא לא הכיר את אריק.‬ ‫-כאילו שאתה כן.‬
‫מה אמרת?‬ ‫-כאילו שאתה הכרת אותו.‬
‫- סימון אריקסון -‬
‫- כולנו נבראנו‬ ‫כדי להיות חלק מתוכניתו של האל -‬
‫- "ואת זכר לא תשכב משכבי אישה,‬
‫תועבה היא", ויקרא י"ח כ"ב -‬
‫"פשוט תשכח מזה‬
‫"תשכח איך הם נראים ונשמעים‬
‫"אל תיתן להם לראות אותך‬
‫"ככה"‬
‫אני יכול להיות המהפכה שלך...‬
‫"פשוט תשכח מזה‬
‫"תשכח איך הם נראים‬
‫"ונשמעים‬
‫"אל תיתן להם לראות אותך ככה‬
‫"אני יכול להיות המהפכה שלך‬
‫"תגן עלינו מפני האחרים‬
‫"בוא נהיה מהפכה‬
‫"יש לנו זה את זה‬
‫"כן, זו יכולה להיות מהפכה‬
‫"אם אין ברירה‬
‫"אין ברירה, אין ברירה"‬
‫בסדר.‬
‫- לב לב לב -‬
‫- לא ידעתי שאתה שר -‬
‫- מעולה -‬
‫- מהפכה, מותק! -‬
‫- אחי, אתה זוהר -‬
‫הודעה ליורש העצר.‬
‫תודה.‬
‫- פארימה: תדבר עם סימון,‬ ‫זה מה שהזהרתי אותך מפניו -‬
‫"פשוט תשכח מזה‬
‫"תשכח איך הם נראים‬
‫"ונשמעים‬
‫"אל תיתן להם לראות אותך ככה‬
‫"אני יכול להיות המהפכה שלך‬
‫"תגן עלינו מפני האחרים‬
‫"בוא נהיה מהפ..."‬
‫היי.‬
‫איך היה? אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫הכול בסדר.‬
‫תקשיב,‬
‫סימון...‬
‫הסרטון‬
‫שהעלית.‬
‫כן?‬
‫הוא ממש יפה, אבל...‬
‫אבל מה?‬
‫אבל אני... פשוט לא רוצה שתסבול בגללו.‬
‫גם אני לא, אבל אני יכול‬ ‫להעלות מה שבא לי, נכון?‬
‫כן, ברור שאתה יכול, אבל...‬
‫אני פשוט רוצה ש...‬
‫בגלל המילים. אפשר להבין אותן לא נכון.‬
‫אני לא רוצה שתהפוך למטרה.‬
‫פשוט שרתי,‬
‫ואלה המילים שיצאו לי.‬
‫כל אחד יכול להבין אותן איך שהוא רוצה.‬
‫לא נראה לי שזה רע להיות בעדנו.‬
‫כן, והשיר ממש יפה, אבל...‬
‫כל דבר שאתה עושה עכשיו‬
‫מייצג אותי ואת משפחת המלוכה,‬
‫וזה מבאס, אני יודע, אבל...‬
‫אני רק רוצה שתהיה לנו פרטיות.‬
‫אז אתה לא יכול להעלות‬ ‫דברים כאלה לרשתות החברתיות.‬
‫בשבילנו.‬
‫בסדר.‬
‫אני אוהב אותך.‬ ‫-אני צריך לנתק.‬
‫בסדר.‬ ‫-אמא שלי בדיוק חזרה.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫נשיקות. לילה טוב.‬
‫לילה טוב.‬
‫איזה חרא.‬
‫עוד מכתב איומים?‬
‫לא. מכתב לשרה.‬
‫מהילרסקה.‬
‫אז?‬
‫אני יודעת שאתה כועס עליה,‬ ‫אבל אני יודעת גם שאכפת לך ממנה.‬
‫אמא, טיפלתי בעצמי ובשרה מאז שהיינו ילדים.‬
‫בית הספר, מערכות היחסים שלה...‬
‫ניתקתי את הקשר‬ ‫עם אבא שלי כי היא שנאה אותו.‬
‫ועכשיו היא גרה‬
‫עם אבא שלנו.‬
‫אז לא, כבר לא אכפת לי.‬
‫סימון.‬
‫בסדר.‬
‫אמא רוצה לדבר איתך.‬
‫קיבלת מכתב מהילרסקה.‬
‫אם לא תחזרי בשבוע הבא, תאבדי את המקום שלך.‬
‫ואמא רוצה שתחזרי הביתה.‬
‫בסדר.‬
‫טוב לדעת.‬
‫אתה יכול להגיד לה שאני אשן פה הלילה.‬
‫כן, שמעת?‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫זה מכוער, אני לא יכולה ללבוש את זה.‬
‫שאלה. אם מכריחים אותנו להיות ביער קר,‬
‫לא כדאי שנעשה רייב? יש לנו המון תאורה.‬
‫או מיי גאד, כן!‬
‫בבקשה, בואו נביא רמקולים!‬
‫נביא את כל המנורות שנמצא.‬ ‫-רייב בטלודן. אגדי!‬
‫פליס, מה קורה?‬
‫נצטרך גנרטור.‬
‫זה כל הקטע של הראיון.‬
‫אני ממש מתחרפנת מזה.‬
‫אני מרגישה שגורל בית הספר‬ ‫תלוי במה שאגיד להם.‬
‫טוב, זה די נכון.‬
‫בלי לחץ!‬
‫לא, זאת אומרת...‬
‫אני פשוט קצת מקנאת, כי תוכלי להגן על עצמך.‬
‫אנחנו יכולות רק לשבת‬ ‫ולקרוא את השטויות שאנשים כותבים.‬
‫אנחנו לא יכולות להגיב.‬
‫אבל הרבה מהדברים שהם אומרים נכונים.‬
‫זאת אומרת, כל הזובורים...‬
‫תלמידי י"ב אומרים לתלמידי י' מה לעשות.‬
‫מי בחוץ ומי בפנים.‬
‫אף פעם לא חשבתי על זה קודם.‬
‫כן, אבל מה שכתוב בעיתונים‬ ‫נשמע הרבה יותר גרוע מהאמת.‬
‫באמת סבלנו כי עשינו שליחויות‬ ‫בשביל תלמידי י"ב?‬
‫או כי היינו תורניות בארוחת ערב פעם בשבוע?‬
‫כן, אבל זה יותר רציני מהדברים האלה.‬
‫למשל הדברים עם הבנים והפורנו.‬
‫נראה לכן שזה נכון? כי זה דפוק לגמרי.‬
‫כן, ברור שזה דפוק, אבל...‬
‫אי אפשר לסגור בגלל זה את בית הספר.‬
‫בדיוק.‬
‫אני יכולה לדבר רק בשם עצמי,‬ ‫אבל לדעתי הזובור היה כיף.‬
‫כן, גם אני חשבתי שהזובור שלך היה כיפי.‬
‫אבל יש היררכיה ברורה,‬
‫וציפיות ולחץ חברתי.‬
‫זה יכול להיות די קשה.‬
‫אני רק אומרת‬ ‫שאם אנשים מרגישים שכל כך דיכאו אותם,‬
‫אז עדיף שידברו כשהם עדיין לומדים פה,‬
‫במקום להתחיל להתלונן אחרי סיום הלימודים.‬
‫אבל... תחשבי על זה, למשל.‬
‫אם הבית כל הזמן מזכירה לי‬ ‫לאסוף את השיער, אבל לכן לא.‬
‫אני מתכוונת להגיד שלא תמיד קל להיות ה...‬
‫השחורה היחידה עם תלתלים בשכבה.‬
‫את ממש, ממש יפהפייה.‬
‫זה לא ממש מה שהתכוונתי אליו, אבל...‬
‫מישהי יכולה לעזור לי?‬
‫חכי רגע.‬ ‫-נראה לי שהשעון שלי הסתבך.‬
‫היי, מה קורה? מתרגש?‬ ‫-כן.‬
‫לא, אתה בסדר.‬
‫טוב, חבר'ה, בואו נתחלק‬ ‫לקבוצות של שלושה בכל אוהל.‬
‫בנות עם בנות ובנים עם בנים.‬
‫אנחנו רק ארבע.‬ ‫-הוא צוחק?‬
‫אחת מכן תצטרך לישון באוהל עם שני אחרים.‬
‫רגע, עצור.‬
‫זוג גייז יכולים לישון ביחד‬ ‫אבל זוג סטרייטים לא?‬
‫עם איזו בחורה אתה תצא בדיוק?‬
‫לא, התכוונתי באופן תאורטי.‬
‫ומה עם א-בינאריים?‬
‫אז נעשה הגרלה...‬ ‫-לא!‬
‫אתה ממש לא יכול לעשות דבר כזה.‬ ‫-נו, באמת.‬
‫אולי עדיף שלא נישן ביחד.‬
‫מה?‬
‫יש לי תחושה שאנשים‬ ‫חושבים שאנחנו הולכים לשכב.‬
‫אף אחד לא ירצה להיות איתנו באוהל.‬
‫כאילו שאני אשן באוהל עם הנרי.‬
‫מבחינה טכנית, אני יכולה לישון איתם.‬
‫לא, אנחנו נמצא פתרון.‬
‫בטוחה?‬ ‫-כן.‬
‫חבר'ה.‬
‫אני יכולה לישון באוהל שלכם?‬
‫אם זה מרגיש לכם בסדר.‬
‫כן, בטח.‬
‫יפה מצד פליס.‬
‫שיט, איזה יופי.‬
‫עוד מעט לא תישאר לך נקניקייה.‬
‫צריך לחמם אותה.‬ ‫-ברור, ברור.‬
‫אתן עושות מסיבה?‬
‫החבר'ה ממריהברג הגיעו!‬
‫מה?‬ ‫-תעצרו! מי אתם?‬
‫רוש?‬
‫תירגעו, פנינו לשלום.‬
‫מולין, זה בסדר. הם חברים של סימון.‬
‫בסדר, אבל אל תצלמו את יורש העצר.‬
‫תודה רבה.‬
‫איזה טירוף!‬ ‫-אמרתי לך, זה קמפינג.‬
‫היי.‬ ‫-היי!‬
‫ככה אתם עושים קמפינג?‬ ‫-כן, אנחנו עושים רייב.‬
‫רייב?‬ ‫-כן.‬
‫אז למה אף אחד לא רוקד?‬
‫רגע, רגע.‬ ‫-אני לא רואה כלום. צריך יותר אור!‬
‫או מיי גאד.‬
‫היי...‬
‫החברה של סימון. היא לא קצת מוזרה?‬
‫רוש?‬
‫אני לא יודעת איך קוראים לה.‬
‫לא. לדעתי היא נחמדה.‬
‫מה?‬
‫בסדר.‬
‫אצל מי הטישו?‬
‫רגע. רגע, רגע.‬
‫מה התוכניות שלך לקיץ?‬
‫לא הרבה. לבלות עם סימון בביארשטה, כנראה.‬
‫נחמד. ואת, רוש?‬
‫כן, אני עובדת כמדריכה‬ ‫בקייטנת כדורגל לילדים.‬
‫כיף.‬ ‫-באמת כיף.‬
‫וקשוח. הם בני שש עד עשר.‬
‫אוי, זה ממש חמוד.‬
‫מה איתכן?‬
‫אנחנו מתכננות לטוס לניו יורק.‬
‫היית שם?‬
‫בניו יורק?‬
‫כן. או בארצות הברית.‬
‫לא.‬
‫אף פעם?‬ ‫-לא.‬
‫זה מה שאני וסטלה הכי אוהבות, לטייל.‬
‫גם אני אעבוד בקיץ.‬
‫מתאים לך.‬
‫נחמד.‬
‫זאת אומרת, אני...‬
‫אני אשתתף בקורס,‬
‫כל הקיץ, בחצר המלוכה.‬
‫יהיה די אינטנסיבי, כנראה.‬
‫תן לי אותו!‬
‫אלה תמונות שלה. תני לי את הטלפון שלי!‬
‫עצור, עצור. אל תצלם את יורש העצר.‬
‫יורש העצר? על מה את מדברת?‬ ‫-תירגע.‬
‫היה ברור שזה יקרה.‬ ‫-נכון?‬
‫ברור.‬
‫תסתכלי, יש רק תמונות שלה.‬
‫נו, באמת.‬
‫אני יכול לקבל את הטלפון?‬
‫תודה.‬
‫בואו נלך. על הזין שלי.‬ ‫-תודה.‬
‫אני חושב שכדאי שתחזרו למחנה שלכם.‬
‫תודה. ביי.‬
‫היה נחמד לבקר. סליחה.‬
‫נדמה להם שהם איזו אליטה.‬
‫זאת אומרת...‬ ‫-הוא מעצבן.‬
‫תאר לך, לא להיות אף פעם בארה"ב.‬ ‫-וואו, זה היה מביך.‬
‫איך יכולתי לדעת‬ ‫שהיא לא הייתה בארה"ב אף פעם?‬
‫מה הייתי אמור לעשות?‬ ‫להגיד להם שילכו לעזאזל?‬
‫זה לא היה הזמן המתאים לפגוש את כולם.‬
‫טוב, היה קצת מתוח, אבל בפעם הבאה...‬
‫וילה, אתה לא יכול‬ ‫פשוט להגיד שאתה עובד בקיץ.‬
‫בית ספר לנסיכים זה לא בדיוק עבודה בקיץ.‬
‫זה בדיוק עבודה בקיץ.‬
‫ההבדל הוא שאני לא יכולתי לבחור.‬
‫אנחנו חייבים לעבוד כדי שנוכל לקנות דברים.‬
‫אתה מקבל הכול בחינם. בגדים, טיולים...‬
‫אתה עושה מה שבא לך.‬
‫אני ואיוב מנסים‬ ‫להתקבל לעבודות מאז שהייתי בן 14.‬
‫אתה לא יכול לדבר על בחירה ו...‬ ‫-שקט!‬
‫ישמעו אותנו.‬
‫זה נשמע כאילו שאנחנו רבים.‬
‫מה זאת אומרת "אנחנו" ו"אתם"?‬
‫אנחנו לא יכולים להיות ביחד‬ ‫כי רק אחד מאיתנו מקבל בגדים מההורים?‬
‫אתם לא מבינים כמה פריבילגיות יש לכם.‬
‫אנחנו לא מבינים?‬
‫רוש ואיוב יודעים כמה כסף קיבלת מאוגוסט?‬
‫אני יכולה לכבות את האור?‬
‫קפוא פה.‬
‫לילה טוב.‬
‫הלו?‬
‫היי. זה אבא.‬
‫כן, אני יודע. מה...?‬
‫התקשרתי להגיד לך‬
‫שאמא יוצאת לחופשת מחלה.‬
‫מה?‬
‫אף אחד לא רצה את זה,‬
‫אבל הרופאים התעקשו.‬
‫היא לא במצב טוב.‬
‫השנה, אחרי אריק ואחרי כל מה שקרה...‬
‫זאת אשמתי?‬
‫לא, לא.‬
‫אף אחד לא אשם, וילהלם.‬
‫היא פשוט מאוד, מאוד עצובה.‬
‫אבל...‬
‫היא תהיה בסדר, נכון?‬
‫כמה זמן היא תהיה שם?‬
‫אנחנו עוד לא יודעים.‬ ‫נקווה שהיא תרגיש יותר טוב בקרוב.‬
‫אסור שזה יתפרסם, כמובן.‬
‫זה אומר שתהיה חייב להיות חזק, וילהלם.‬
‫אתה חייב להיות מוכן.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬