Nej, jeg så intet.
Jeg sad her og så tv og pludselig...
Bum!
Jeg kiggede, og der var glasskår over hele gulvet.
Vi ved ikke, hvem der gjorde det. Nej, ikke endnu.
Vi kan ikke blive her. Vi må flytte, hvis det fortsætter sådan.
Nej, vi kan ikke leve sådan her.
Det er godt at se dig. Hvordan går det?
Jeg ved det ikke.
Har du hørt noget?
Nej.
Kan politiet gøre noget?
Ikke en skid.
Vi har boet der i 14 år.
Der er aldrig sket noget lignende.
Hvis det var sket for mig, havde de set det som en sikkerhedstrussel,
og du er min kæreste, så...
Godt, du er okay.
Mor...
Mor siger, at vi måske må flytte.
Flytte?
Jeg taler med hoffet. Okay? Jeg taler med dem.
Der må være noget, de kan gøre. Det skal nok gå.
I har to timer, og tiden starter nu.
Hvordan gik det?
Det gik godt, synes jeg. Men den var så lang.
Sikke en lortetest.
Skal alle nationale tests være så svære?
Jag fattede nada. Jeg dumper med et brag.
Du afleverede jo også efter 30 minutter.
Ja, men hvorfor prøve, hvis der ikke er nogen belønning?
Uden dimission er arbejdet intet værd.
Ja, men hvad kan vi gøre?
Det vil tage måneder at få en afgørelse.
Ja, men vi har ikke måneder, Nisse.
Vores dimission er nu. Ikke senere.
Hvad tænker du på?
Vi må gøre noget stort, større end underskriftsindsamlingen.
- Noget, der får dem til at ændre mening. - Såsom hvad?
Jeg ved det ikke.
Jeg kan ikke tænke lige nu.
- Jeg må have noget mad. - Jeg er møgsulten.
Det har jeg sagt i hundrede år.
Hvad sker der?
Hvad? Nej, hvor?
Okay.
Kom, vi går.
Felicia, ignorer hende.
Hej, kammerat.
Hvordan går kampen mod aristokratiet?
Første maj? Arbejdernes kampdag?
Kom nu...
Kan du ikke tage en joke nu?
Jo, hvis den er sjov, Vincent.
Men det er en sjov situation.
Det er meget sært.
Er der ikke en interessekonflikt for dig?
Du er for kommunisme, imod monarki, og du dater en prins.
- Vincent. - Stop så.
Man er ikke kommunist, fordi man er for et valgt statsoverhoved.
Okay, så du er imod monarkiet?
Hvad er det ved mig, der provokerer dig?
Er du homofob? Er det det?
Homofob? Nej, bestemt ikke.
Problemet er ikke, at du er gay, men at du er kommunist. Forstår du det?
Sårede jeg nu dine følelser?
Skal du ud og demonstrere?
Jamen så gør det.
Føj, hvor er du ynkelig.
Det er pastasalat igen.
Gutter.
- Jeg fik en idé. - Okay, hvad?
En demonstration.
Er du blevet socialist, Vincent?
Nej, seriøst.
Kom.
Ja, okay.
Du svarede ikke på Vincents spørgsmål.
Om du er imod monarki.
Jeg kan godt både lide dig og være imod systemet.
Kan du virkelig?
Ja, Wille.
Jeg vil ikke lave et statskup. Selvfølgelig kan jeg det.
Hvad kan du lide ved monarkiet?
Det er Sveriges historie.
Vi er et af de ældste monarkier i verden.
Vi er et symbol, der forener folket.
"Forener folket"?
Du lyder som Jan-Olof.
Men det er altså et rigtigt job.
Kongehuset har løst mange diplomatiske hændelser,
fordi regeringen ikke kunne.
- Ja, altså... - Hvor vi kunne være en neutral part.
Alt, du siger, kan gøres, uden at man bliver født til det,
uden at give folket et valg.
Og uden at du, Wille, får et valg.
Hvad er det for et liv?
Det er...
Det er et privilegium.
Ikke en straf.
Jeg siger bare, at jeg har set, hvordan du har det.
FREMTIDEN
Ja, det er endelig tid til vores årlige fremtidsuge.
Vi får besøg af succesfulde alumner, der skal holde foredrag.
Og det bringer mig til dagens opgave.
I skal tænke over jeres fremtid og skrive et brev
til jeres fremtidige jeg.
I får brevet tilbage senere,
lige før jeres dimission.
Det her skal motivere jer.
Hvad er jeres håb?
Valter håber at miste sin uskyld.
Hold kæft.
Hør, det her er alvor.
Hvem vil I være, når I bliver færdige?
Hvad vil du lave i fremtiden?
Hvad vil du være?
Jeg vil være præcis som nu. Jeg bliver ikke bedre.
Det er så trist.
Sara?
Hej.
Jeg ville bare sige,
at jeg var så glad for at se dig til valborgsaften.
Og også nu.
Så er du nok den eneste.
Du kan altid tale med mig, hvis du føler dig ensom.
Jeg skal gå nu. Jeg har en teoriprøve.
- Virkelig? - Til mit kørekort.
Nej, hvor fedt!
Farvel.
Held og lykke!
Vi ses!
Wilhelm?
Hej, Farima.
Har du modtaget min pakke?
Med forslagene til din fond.
Ja, men jeg har ikke haft tid til at se på dem.
Du må beslutte dig, så vi kan annoncere den på din fødselsdag.
Ja, jeg kigger på dem, men det er ikke derfor, jeg ringer.
Okay, hvad så?
I må hjælpe Simon.
I må sende Säpo eller nogle vagter.
Han har fået hadebreve før, men...
Nogen smed en sten gennem hans vindue. Han er bange.
Okay, jeg undersøger det.
Okay.
Godt. Tak.
Var der andet, du ville snakke om?
Hvordan har mor det?
Det er derfor, vi må tale om din fødselsdag.
Dronningen er for syg til at medvirke, og det gør prinsen heller ikke.
Vi ønsker ikke spekulationer.
Men skal jeg klare alting selv?
Nej, det er blevet besluttet at sende dig og August.
Jeg er ikke engang overrasket.
Jeg kan køre over til Simon med Säpo.
Du bestemmer temaet for din fond
og tolererer Augusts deltagelse.
Jeg prøver bare at hjælpe dig.
Okay, fint.
Men så...
Så skal Simon være med til min fødselsdag.
Okay.
Lad os være transparente om det øgede trusselsniveau mod kronprinsen
fra højreekstremistiske grupper efter hans udtalelse.
Er det muligt, at det var dem, der gjorde det mod Simon?
Det er umuligt at vide.
Det kan også være drengestreger, som politiet tror.
Men for en sikkerheds skyld kan vi genhuse jer midlertidigt.
Ja, jeg har tænkt, at vi måske skulle flytte.
Til Gøteborg, måske.
Vi har familie der.
Mor, jeg vil ikke flytte. Vi skal føle os trygge i vores eget hjem.
Som Säpo påpeger, er det ikke optimalt at bo i stueetagen
med vinduer til alle sider.
Det gør jer sårbare.
Nu skal I høre. Vi arrangerer transport for Simon
til og fra skole.
Du er i sikkerhed på Hillerska.
Her er nummeret til Säpo. Ring, så snart I føler jer usikre.
Hvis I modtager nye trusler, så ring til dem.
Men så forventer vi også, at du gør din del.
Hvad er min del?
Jo mindre du ses lige nu, jo sikrere er du.
Ingen sociale medier, ingen kommentarer, ingen billeder,
ingen ny musik, ingen interaktioner overhovedet.
Ingen renden til demonstrationer.
Ingen menneskemængder.
Bare hold lav profil.
Det var bedst, om du slettede dine profiler.
Okay.
Okay? Godt.
Jamen så.
Tak.
Tak for kaffen.
Ja.
Hvordan gik det? Nå?
Glem det. Mange klarer det ikke i første forsøg.
Jeg fik 64 ud af 65.
Hvad?
Du er sgu fantastisk!
Undskyld, jeg...
Jeg er bare så stolt af dig.
Du er halvvejs.
Vi må fejre det.
FAMILIEN
MIN SØS OG HENDES STØRSTE IDOL
FOR EVIGT
SLET KONTO
BEKRÆFT SLETNING AF KONTO
KONTO SLETTET
Farima sagde, at du er velkommen til min fødselsdag.
Men vil du virkelig have mig der?
Kommer der ikke mange journalister og så videre?
Nej, der kommer ikke journalister.
Der kommer en hoffotograf,
der tager nogle billeder og beder om et citat.
Og så en middag på slottet.
August kommer. Jeg kan ikke
klare det uden dig.
Vil du ikke med?
Selvfølgelig vil jeg med til din fødselsdag.
Godt.
Hvad er det for forslag?
Det er potentielle temaer, som fonden kunne have.
"Kunst og kultur, unge ledere, miljø og natur,
sport og sundhed."
Den øverste tror jeg, hun ønsker, at jeg vælger.
Det passer godt til fortællingen.
De vil vise, at jeg er en
seriøs, traditionel, klog og stærk ung mand.
For at være ærlig,
hvis du skal gøre sådan noget, fordi du er kronprinsen,
kunne du i det mindste vælge noget,
du brænder for, der betyder noget.
Måske relateret til unges psykiske problemer
eller noget relateret til LGBTQ+.
Verden er i kaos.
Folk bliver fængslet,
folk bliver myrdet på grund af seksuel orientering.
Forstår du, hvad du kan gøre og hjælpe med at ændre?
Ja, men det tæller som politisk stillingtagen.
At elske, hvem man vil, er en menneskeret.
Skal jeg være fortaler for alle queers, fordi jeg er forelsket i dig?
Simon, jeg forstår, hvad du mener.
Sådan fungerer det bare ikke.
Nej.
Vi tager ikke stilling.
Folk ved, jeg er forelsket i dig, det gør en forskel.
Er det ikke nok?
Jeg orker det ikke. Jeg tager sport og sundhed.
Er de her gode?
Eller den her.
Det er de breve, I skrev til jer selv på første år.
Nu vil jeg bede jer skrive en tekst, der reflekterer over indholdet.
Hvordan gik det med jeres plan? Værsgo.
Blev det efter hensigten,
eller har planen ændret sig?
Saml alle i den store sal efter frokost.
- Alle årgange. - Alle?
Du, saml alle i den store sal efter frokost.
Hør her, allesammen! Kom til...
Her.
Salen efter frokost. Spred budskabet.
Samling i salen.
Efter frokost, okay?
Hej. Halløj!
Tredje år holder samling i den store sal.
Nu, så hvis vi kunne...
Skynd jer, vi må derhen nu.
- Jeg troede, at du... - Folk samles.
Også jer.
Okay, allesammen.
Hør efter, allesammen!
Hallo?
Stille!
Vincent har noget at sige.
Tak.
Okay.
Jeg ved, at I alle er lige så trætte af de nye regler, som jeg er.
De siger, at det er for at beskytte skolen,
men vi har allerede vist dem, hvor vi står.
Så nu handler det bare om at prøve at kontrollere os
og gennem fascistoide metoder at krænke vores ret til privatliv.
Og jeg ved, at alle her kan forstå det, vi på tredje år oplever lige nu.
Vi blev frataget vores dimission.
Men det slutter i dag.
Vi vil vise vores utilfredshed på en måde, som skolen ikke kan ignorere.
Vi strejker.
Og vi beder jer alle deltage.
Og jer, der tror, det ændrer sig næste år...
- Helt ærligt. De er efter mig... - Vi beder om jeres solidaritet.
...og nu demonstrerer de.
- Ja, men... - Og taler om solidaritet.
Vi laver en sitdownstrejke for retfærdighed.
Og vi rejser os ikke, før rektor lytter.
Jeg vil gerne have mobilen tilbage,
så jeg kan ringe om aftenen.
Så du er på deres side?
Simon, er det så mærkeligt, at jeg vil have et normalt liv?
Du syntes jo heller ikke om reglerne.
Vil du ikke sove sammen, hænge ud, når vi vil?
Have et normalt forhold?
Jeg kan tage stilling uden konsekvenser. Bør jeg ikke gøre det?
Så du kan kun vise solidaritet, når det ikke koster dig noget?
Men Simon...
Simon.
Hallo?
Sådan.
Hillerska!
Hej.
Hvor...
Hvor er alle?
De strejker.
Hvad?
Hvorfor?
Strejker Wilhelm også?
Er alt i orden? Er der sket noget?
Bortset fra at nogen smadrede vores vindue derhjemme,
at jeg ikke må være på internettet længere,
og at mor vil flytte, så har jeg aldrig haft det bedre.
Jeg håber, du har det godt hos far,
som jeg forresten ikke har haft kontakt med i årevis,
selvom jeg ønskede det, for din skyld.
Jeg håber, I har det rigtig godt sammen.
Hvor er resten af klassen?
De strejker.
Hvad?
Det her er helt uacceptabelt.
Gå straks tilbage til jeres lektioner.
Taler jeg uklart?
Rektor, det er en fredelig sitdownstrejke.
Kom med til kontoret nu.
Vi bliver siddende her, indtil ledelsen lytter til os.
Det er ingen forhandling,
så alle, der ikke går tilbage til deres lektioner,
får en officiel advarsel, og jeg taler med jeres forældre.
Vi er villige til at tale.
Vores eneste krav er, at reglerne lempes.
Hør nu her.
Vi har tidligere elever her i dag,
som har taget sig tid til at komme og forelæse.
I gør ikke kun skolen forlegen, men også jer selv.
Det er meget beklageligt, men de gik her,
da ingen hævede et øjenbryn over præfektsystemet eller regimet.
Er I sikre på, at de er på jeres side?
At vores forældre er?
Ja.
Hvis de ikke giver op, så aflys middagen, og luk skolens cafeteria og køkkenet.
Og lås dørene til sovesalene, indtil de giver op. Okay?
Får vi ingen mad?
Jeg kan være din revolution
Hvis der ikke er en anden vej
Lad mig være din revolution
Hvis der ikke er andre
Simon...
Velkommen.
Simon, har du flere slikkepinde?
Nej.
Jeg giver dig 100 kroner.
- Hvad? - Jeg giver 200 kroner.
Jeg giver 300.
Har nogen taget mad med? Hvad skal vi spise?
Havde jeg vidst, det var en sultestrejke, havde jeg ikke gjort det.
Samme her.
Kom nu, det er præcis, hvad de ønsker.
At knække os, så vi giver op.
De lader os ikke sulte ihjel.
Det burde vi have tænkt på.
Ja, men jeg...
Jeg troede ikke, det ville tage så lang tid.
I klager bare. Altså...
Synes I ikke, det er rart at være lidt sulten nogle gange?
Hvad er rart ved at være sulten?
Det er motivation.
Ja, du er måske lidt svimmel og dårlig,
men det går over, og bagefter er det,
som om der bliver stille i hovedet.
- Din krop slapper af. - Det lyder som en spiseforstyrrelse.
Ja, det gør det.
Bare der blev stille i mit hoved snart.
Jeg tænker bare på pizza, burgere, pasta, vingummi...
Vi skulle have taget underholdning med. Jeg keder mig.
Min eneste underholdning er det her.
Ja, det er spændende!
Ja, hvis jeg må læse dit.
Ja, klart.
"Hej, Nils.
Jeg håber, du får et skønt forår."
- Skrev en gammel dame det? - Du skulle snakke.
"Jeg fik min ADHD-diagnose og er begyndt på medicin.
Jeg føler mig lidt anderledes." Hvad fanden...
-"Det har taget brodden af det." - Nils, okay.
August, må jeg læse dit?
- Hvad? - Lad mig læse dit.
- Jeg har det ikke på mig. - Slap af. Giv mig brevet.
Jeg tror, det er på mit værelse.
- Ja, klart. - Kom nu, lad os læse det!
- Jeg har det ikke. - Det har du jo.
- Lad mig læse det. - Nej, seriøst.
Hold op med at være sådan. Hvad fanden...
Hold op.
Hvad er dit problem?
August, tag det roligt.
Altså, hvorfor...
Tag dig selv med et gran salt af og til.
Hvad er der så pinligt ved det?
At du ville være præfekt?
Hvis det er så lamt, hvorfor gik du så bag min ryg
og tog præfektopgaven fra mig?
- Virkelig? - Ja.
Du skal ikke give mig skylden.
Alle her synes, du er for rigid.
Du var sjov engang, hvad fanden skete der?
Jeg mener det.
Du bliver mere og mere kedelig for hver dag.
Fuck dig, jeg mener det.
Tak, fordi du kom tilbage.
Jeg vil ikke skændes.
Heller ikke mig.
Jeg forstår ikke, hvorfor alt går så galt hele tiden.
Fordi vi er forskellige?
Vi har forskellige meninger.
Er det ikke en god ting?
At vi er forskellige? At vi...
...supplerer og lærer af hinanden?
Lærer du noget af mig?
Ja.
Jeg føler mig bare så...
...klodset nogle gange.
Jeg vil aldrig såre dig,
Simon.
Heller ikke mig.
Har du noget at spise? Jeg er så sulten.
Jeg kan se efter.
300 kroner.
- Simon, kom nu. - 300 kroner.
Kom nu, jeg er desperat.
Jeg er så sulten.
Det er vildt, at Henry bød 300 for min slikkepind.
Det er sindssygt.
Atten hundrede kroner!
- Ingen højere? - Nitten hundrede!
Fuck! Fireogtyve hundrede!
Fireogtyve hundrede kroner! Ingen højere?
Første, anden, tredje gang...
- Solgt til manden med det røde hår! - Ja!
Værsgo!
Hvad har vi nu, Stella?
En energidrik.
Syv hundrede.
- Bukser eller trøje. - Bukser eller trøje.
Hvor skal I hen? Går I nu?
Hov? Hvad foregår der?
Kom tilbage!
Forrædere!
Forrædere! Forrædere!
Nej, hold op!
Vis din diller for Hillerska!
Vis os dilleren!
Kom så, vis den.
Det her er kørt af sporet.
Tænk, hvis skolekommissionen havde set det.
Gud, panik.
I det mindste ville de fatte det.
Fatte hvad?
Hvordan det kan blive her.
Nævnte du det til samtalen?
Jeg var bare ærlig.
Men sagde du noget om indvielsen?
Jeg fortalte ikke, hvad vi gør.
Alle skoler har indvielser.
Undskyld, mener du det?
Altså...
Felice, jeg forstår, at du har været deprimeret,
men det skal ikke gå ud over alle andre.
Hvis hun sagde noget bekymrende, ville de have handlet på det.
Det er sikkert fint.
Godmorgen.
Simon.
Godmorgen.
Har du sovet godt?
Nej.
- Har du? - Nej.
Ja.
Lad os åbne et vindue.
Godmorgen!
Har I sovet godt?
Til alle jer, der føler, de er færdige med de her fjollerier,
er der morgenmad.
Undskyld, hvad venter vi på?
På at vores forældre finder ud af, at vi ikke får undervisning eller mad,
eller at medierne finder ud af det?
Jeg giver ikke efter for afpresning.
Ja, men ingen behøver at vide, at dette har fundet sted,
hvis I lemper restriktionerne lidt.
Ved I hvad? Vi gør følgende:
I får mobiltelefonerne tilbage.
Ja!
Men...
De må kun bruges efter skoletid, okay?
Og dimission?
Ja, studentermiddagen?
Hvad med den?
Ja.
Den smider vi også ind.
Og pointjagten?
Absolut ikke, og det er så langt, jeg strækker mig.
Hvis nogen overvejer ritualer eller nedværdigende aktiviteter,
så er det strengt forbudt.
Okay?
Godt så. Hungersnøden er forbi. Lad os spise.
Ja, sådan!
Hillerska!
Jeg er glad for, de ikke tegnede mig i ansigtet.
Ja!
Jeg har vildt ondt i ryggen.
Ikke så mærkeligt. Du sov på et ark papir.
Det her er dit.
Tak.
Jeg har læst det.
Det er okay.
Det er trist, at du kun skriver, at du vil have det okay
og ikke mere.
Sådan er det.
- Jeg vil sige noget til dig. - Ingen undskyldninger.
Det er ikke det.
Jeg ved, at det var forkert, og at du nok aldrig vil tilgive mig.
Det må jeg lære at leve med.
Men du skal også vide,
at jeg er taknemmelig for, at du var min første rigtige ven.
På slottet?
- Med dronningen? - Ja.
Kommer der så til at være 117 gafler, så man ikke ved, hvor man skal begynde?
Jeg er vildt stresset.
Det er første gang, jeg møder hans forældre,
som hans kæreste.
Ja, jeg forstår.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal give ham.
Da jeg var sammen med Jasmina, købte jeg mange badebomber.
- Kan han lide at bade? - Ingen anelse.
- Hvorfor ikke give ham noget personligt? - Ja, som hvad?
Skal jeg bare sige:
"Hej, jeg er et barn og har lavet en tegning til dig"?
Nej, måske ikke en tegning.
Du kan skrive en sang.
- Ja, men... - Det er personligt.
Det ville hoffet elske.
Siden hvornår går du op i, hvad de synes?
Siden jeg indså, hvad det vil sige at være sammen med en af dem.
Jeg ved ikke, jeg...
Jeg prøver bare lige
at gøre, som de siger.
Da du slettede billederne af os...
Jeg vil ikke virke følsom, men det gjorde ondt.
Jeg har bare slettet nogle apps...
Er det et problem?
Er det?
Nej, men måske ønsker vi ikke, at du sletter dig selv.
Det er alt, vi siger.
Du...
Den der fødselsdag...
Hvad?
Jeg formoder, du ikke ønsker mig der.
Nej, det gør jeg ikke.
Jeg prøvede at tale med Farima, men hun insisterede.
Jeg ønsker ikke at være der.
Det tror jeg ikke et sekund på.
Du prøver altid på at blive en del af min familie.
Du løb efter Erik som en hund.
Han tog dig ikke alvorligt.
Jeg elskede Erik.
Du kendte ikke Erik.
Han ville have hadet dig, hvis han vidste, hvad du gør mod mig.
Det havde han sikkert, men...
Jeg tror ikke, du kendte Erik fuldt ud.
Jo, det gjorde jeg.
Jeg var jo hans bror.
Hvornår indser du det?
Erik var alt, du ikke er.
Alt det, du aldrig kan blive.
Kan du huske den der
indvielse?
Den i aviserne. Med pornofilmen?
Det skete for os, vores klasse.
Og Erik
og hans klasse arrangerede det.
Erik var der.
Du lyver.
De tog os med til Paladset,
klædte os af,
stillede os op,
og så sagde de, at den første, der fik erektion,
ville få tæsk.
Så viste de en film med to fyre...
...og grinede.
De grinede bare ad vores panik,
for vi vidste ikke, om det var sjov eller alvor.
Og Erik var der.
Erik var der.
Okay, drenge, kom bare ind.
Tekster af: Anja Molin