‫לא, לא ראיתי כלום.‬
‫ישבתי פה וראיתי טלוויזיה, ופתאום...‬
‫בום!‬
‫הסתכלתי, וראיתי שהרצפה מלאה בשברי זכוכית.‬
‫לא, אנחנו לא יודעים מי עשה את זה. עוד לא.‬
‫אנחנו לא יכולים להישאר פה.‬ ‫נצטרך לעבור אם זה יימשך.‬
‫לא, לא, פשוט אי אפשר...‬ ‫אנחנו לא יכולים לחיות ככה.‬
‫- דרך המלך -‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני לא יודע.‬
‫שמעת עוד משהו?‬
‫לא.‬
‫המשטרה יכולה לעשות משהו?‬
‫שום דבר.‬
‫אנחנו גרים שם כבר 14 שנה.‬
‫אף פעם לא קרה לנו דבר כזה.‬
‫אם זה היה קורה לי,‬ ‫היו אומרים שזה איום על האומה,‬
‫ואתה החבר שלי, אז...‬
‫אני פשוט שמח שאתה בסדר.‬
‫אמא שלי...‬
‫אמא שלי התחילה להגיד שאולי...‬
‫נצטרך לעבור.‬
‫לעבור?‬
‫אני אדבר עם החצר. בסדר? אני אדבר איתם. יש...‬
‫בטח יש משהו שאפשר לעשות, טוב? יהיה בסדר.‬
‫יש לכם 120 דקות, מעכשיו.‬
‫איך הלך לך?‬
‫בסדר, נראה לי. אבל זה היה ממש ארוך.‬
‫איזה מסריח היה המבחן הארצי הזה.‬
‫כל המבחנים הארציים‬ ‫חייבים להיות כל כך קשים?‬
‫לא הבנתי כלום. אני הולך להיכשל בגדול.‬
‫הגשת את המבחן אחרי שלושים דקות.‬
‫כן, אבל למה להתאמץ אם אין תגמול על המאמץ?‬
‫אם לא נוכל לסיים את הלימודים,‬ ‫המאמץ לא שווה כלום.‬
‫כן, אבל מה אפשר לעשות?‬
‫יעברו חודשים עד שהמפקחים יקבלו החלטה.‬
‫כן, ניסה, אבל אין לנו חודשים.‬
‫השנה מסתיימת עכשיו.‬
‫לא אחר כך, עכשיו.‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫צריך לעשות משהו גדול.‬
‫משהו יותר רציני מהעצומה.‬
‫משהו שיגרום להם לשנות את דעתם.‬
‫בטח. מה למשל?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני לא מסוגל אפילו לחשוב כרגע.‬
‫אני צריך לאכול משהו...‬ ‫-בואו נאכל. אני מת מרעב.‬
‫בדיוק. מאה שנים!‬
‫מה קורה?‬
‫מה? לא, איפה?‬
‫בסדר.‬
‫טוב, בואו.‬
‫פליס, פשוט תתעלמי ממנה.‬
‫ברכות, חבר.‬
‫איך הולך עם המאבק נגד האצולה?‬
‫ה-1 במאי?‬
‫יום הפועלים?‬
‫נו, באמת...‬
‫זהו, אי אפשר לספר לך יותר בדיחות?‬
‫כשהן מצחיקות, וינסנט.‬
‫אבל זה מצב ממש מצחיק.‬
‫זה ממש מוזר.‬
‫זה לא ניגוד עניינים מבחינתך?‬
‫זאת אומרת, אתה בעד קומוניזם,‬
‫ונגד המלוכה, אבל אתה יוצא עם נסיך.‬
‫וינסנט.‬ ‫-מספיק.‬
‫אני לא קומוניסט‬
‫רק בגלל שאני בעד‬ ‫בחירה דמוקרטית של ראש המדינה.‬
‫בסדר, אבל אתה מתנגד למלוכה?‬
‫מה יש בי שכל כך מעצבן אותך?‬
‫אתה הומופוב? זה הסיפור?‬
‫הומופוב?‬
‫לא, ממש לא.‬
‫הבעיה היא לא שאתה גיי,‬
‫הבעיה היא שאתה קומוניסט. הבנת?‬
‫או שפגעתי עכשיו ברגשות שלך?‬
‫אתה צריך ללכת להפגין קצת?‬
‫כן, לך על זה.‬
‫באמת, אתה עלוב.‬
‫שוב יש פסטה וסלט.‬
‫חבר'ה.‬
‫היה לי רעיון.‬
‫טוב, מה?‬
‫הפגנה.‬
‫אתה סוציאליסט עכשיו, וינסנט?‬
‫לא, באמת.‬
‫בחייך.‬
‫כן, בסדר.‬
‫אתה...‬
‫לא ענית לשאלה של וינסנט.‬
‫אם אתה מתנגד למלוכה.‬
‫אני יכול גם לאהוב אותך וגם להתנגד לשיטה.‬
‫אתה באמת יכול?‬
‫כן, וילה.‬
‫אני לא איזום הפיכה.‬
‫ברור שאני יכול.‬
‫למה אתה אוהב את המלוכה?‬
‫זאת ההיסטוריה של שוודיה.‬
‫אנחנו אחת מהמונרכיות העתיקות בעולם.‬
‫אנחנו סמל שמאחד את העם.‬
‫"מאחד את העם"?‬
‫אתה נשמע כמו יאן-אולוף.‬
‫אבל סימון, זאת ממש עבודה.‬
‫היו המון תקריות דיפלומטיות‬ ‫שמשפחת המלוכה פתרה,‬
‫כי הממשלה לא הצליחה.‬
‫כן, זאת אומרת...‬
‫כשיכולנו לשמור על ניטרליות.‬
‫את כל מה שאמרת אפשר לעשות‬ ‫גם בלי שמישהו ייוולד כדי לעשות את זה.‬
‫בלי לתת לעם לבחור.‬
‫וזה שלך, וילה, אין אפשרות לבחור,‬
‫איזה מין חיים אלה?‬
‫זאת...‬
‫זאת זכות.‬
‫זה לא עונש.‬
‫אני רק אומר שראיתי איך אתה מרגיש בגלל זה.‬
‫- העתיד -‬
‫כן, סוף סוף הגיע הזמן לשבוע העתיד שלנו.‬
‫נשמע הרצאות של בוגרים מצליחים של בית הספר.‬
‫מה שמביא אותי למשימה היומית שלכם בשוודית.‬
‫תצטרכו לחשוב על העתיד שלכם‬
‫ולכתוב מכתב,‬
‫לעצמכם מהעתיד.‬
‫המכתב הזה‬
‫יוחזר לכם אחר כך,‬
‫מעט לפני סיום הלימודים.‬
‫המטרה היא להעניק לכם מוטיבציה.‬
‫מה התקוות שלכם?‬
‫ולטר מקווה לאבד את הבתולים.‬
‫שתוק.‬
‫תקשיבו, זה רציני.‬
‫מה אתם רוצים להיות אחרי סיום הלימודים?‬
‫מה אתה רוצה לעשות בעתיד?‬
‫למי את רוצה להפוך?‬
‫אני רוצה להיות בדיוק כמו שאני עכשיו.‬
‫לא יכול להיות יותר טוב מזה.‬ ‫-זה ממש עצוב.‬
‫שרה?‬
‫היי.‬
‫רק...‬
‫רק רציתי להגיד‬
‫שממש שמחתי לראות אותך בליל ולפורגה.‬
‫וגם עכשיו.‬
‫אם ככה, אתה כנראה היחיד.‬
‫את תמיד יכולה...‬
‫לדבר איתי אם את מרגישה... בודדה.‬
‫אני צריכה ללכת. יש לי מבחן תיאוריה.‬
‫באמת?‬ ‫-בשביל רישיון נהיגה.‬
‫מעולה!‬
‫ביי.‬
‫בהצלחה!‬
‫להתראות.‬
‫וילהלם?‬
‫היי, פארימה.‬
‫קיבלת את החבילה ששלחתי?‬
‫עם ההצעות לקרן שלך?‬
‫כן, אבל עוד לא היה לי זמן להסתכל עליהן.‬
‫אתה חייב להחליט,‬
‫כדי שנוכל להכריז על ההקמה ביום ההולדת שלך.‬
‫כן, אני אסתכל, אבל התקשרתי בשביל משהו אחר.‬
‫בסדר. מה מטריד אותך?‬
‫אתם חייבים לעזור לסימון.‬
‫אתם צריכים לשלוח‬ ‫את השירות החשאי או שומרים או משהו.‬
‫זאת אומרת...‬
‫הוא קיבל מכתבי איום בעבר, אבל...‬
‫מישהו זרק אבן דרך החלון שלו. הוא מת מפחד.‬
‫בסדר. אני אבדוק את זה.‬
‫בסדר.‬
‫יופי. תודה.‬
‫רצית לדבר על עוד משהו?‬
‫מה שלום אמא שלי?‬
‫טוב, בדיוק בגלל זה‬ ‫צריך לדבר על יום ההולדת שלך.‬
‫המלכה חולה מדי, ולא תוכל להשתתף בהכרזה,‬
‫ולכן גם הדוכס לא ישתתף.‬
‫לא כדאי שיתעוררו ספקולציות.‬
‫אבל מה, אני אמור לעשות הכול לבד?‬
‫לא, הוחלט שהכי טוב לשלוח אותך ואת אוגוסט.‬
‫טוב, אני אפילו לא מופתע, מה...‬
‫אני יכולה ללכת לסימון עם השירות החשאי.‬
‫אתה תבחר את מטרת הקרן שלך,‬
‫ותסבול את הנוכחות של אוגוסט.‬
‫אני רק מנסה לעזור לך, וילהלם.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫אבל אם ככה...‬
‫אני רוצה שסימון יהיה איתי ביום ההולדת שלי.‬
‫בסדר.‬
‫בואו נדבר בשקיפות,‬
‫יש רמת איום מוגברת נגד יורש העצר‬
‫בעקבות ההצהרה שלו, מצד ארגוני ימין קיצוני.‬
‫יכול להיות שהם עשו את זה לסימון?‬
‫אי אפשר לדעת.‬
‫יכול גם להיות שזה מעשה קונדס,‬ ‫כמו שהמשטרה חושדת.‬
‫אבל ליתר ביטחון,‬
‫אפשר לארגן עבורכם מקום מגורים זמני.‬
‫כן, טוב, באמת חשבתי‬ ‫שאולי כדאי שנעבור דירה.‬
‫אולי לגטבורג.‬
‫יש לנו שם משפחה.‬
‫אמא, אני לא רוצה לעבור.‬
‫אני רוצה שנרגיש בטוחים בבית שלנו.‬
‫כמו שאנשי השירות החשאי ציינו,‬
‫מגורים בקומת קרקע‬
‫עם חלונות בכל הכיוונים אינם מושלמים.‬
‫זה הופך אתכם לפגיעים.‬
‫זה מה שנעשה. נדאג לסימון להסעות‬
‫לבית הספר ובחזרה.‬
‫אתה תהיה מוגן בהילרסקה. וזה מספר הטלפון‬
‫של השירות החשאי.‬ ‫תתקשרו אליהם ברגע שתרגישו שאתם בסכנה.‬
‫אם תקבלו איומים או שיחות, תתקשרו אליהם.‬
‫אבל אנחנו מצפים גם שתעשה את החלק שלך.‬
‫מה החלק שלי?‬
‫ככל שיראו אותך פחות,‬
‫כך תהיה בטוח יותר.‬
‫בלי פוסטים ברשתות, בלי תגובות, בלי תמונות,‬
‫בלי שירים חדשים, שום אינטראקציה.‬
‫בלי להתרוצץ בהפגנות.‬
‫בלי אירועים המוניים.‬
‫פשוט תשמור על פרופיל נמוך.‬
‫הכי טוב שפשוט תסגור את החשבונות שלך.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר? יופי.‬
‫טוב.‬
‫תודה.‬
‫תודה על הקפה.‬
‫בטח.‬
‫איך היה?‬
‫הא?‬
‫תשכחי מזה. הרבה אנשים‬ ‫לא עוברים בפעם הראשונה. זה...‬
‫לא, קיבלתי 64 מתוך 65.‬
‫מה?‬
‫וואו, את מדהימה.‬
‫סליחה, אני...‬
‫אני פשוט ממש גאה בך.‬
‫עשית חצי מהדרך לרישיון.‬
‫צריך לחגוג.‬
‫- בועטת -‬
‫- כל האמת -‬
‫- המשפחה -‬
‫- אחותי והאליל הכי גדול שלה -‬
‫- לנצח -‬
‫- מחיקת חשבון -‬
‫- נא לאשר את מחיקת החשבון -‬
‫- החשבון נמחק -‬
‫דיברתי עם פארימה.‬ ‫אתה מוזמן ליום ההולדת שלי.‬
‫אתה באמת רוצה שאהיה שם?‬
‫לא יהיו שם הרבה עיתונאים וכל זה?‬
‫לא, לא יהיו שם עיתונאים.‬
‫יהיה צלם מטעם החצר,‬
‫שיצלם כמה תמונות‬ ‫ויבקש משפט או שניים לציטוט.‬
‫ואז ארוחת ערב בטירה.‬
‫אוגוסט יהיה שם. אני לא אוכל...‬
‫להסתדר עם זה אם לא תהיה שם.‬
‫אתה לא רוצה לבוא?‬
‫ברור שאני רוצה לבוא ליום ההולדת שלך.‬
‫יופי.‬
‫אז מה ההצעות?‬
‫אלה נושאים שהקרן תוכל להיות מוקדשת להם.‬
‫"אמנות ותרבות",‬ ‫"מנהיגות צעירה", "סביבה וטבע",‬
‫"ספורט ובריאות".‬
‫זאת הייתה למעלה.‬
‫אני חושב שהיא רוצה שאבחר בה.‬
‫היא מתאימה לנרטיב, כנראה.‬
‫הם רוצים להראות שאני...‬
‫צעיר רציני, מסורתי, חכם וחזק.‬
‫טוב, למען האמת,‬
‫אם בתור יורש העצר‬ ‫אתה חייב לעשות דברים כאלה,‬
‫אתה יכול לפחות לבחור משהו‬
‫שחשוב לך, שיש לו משמעות מבחינתך.‬
‫אולי משהו שקשור לבריאות נפשית בקרב צעירים...‬
‫או משהו שקשור ללהט"ב.‬
‫יש בלגן בעולם.‬
‫אנשים נכנסים לכלא,‬
‫אנשים נרצחים בגלל הנטייה המינית שלהם.‬
‫אתה מבין‬
‫מה אתה יכול לעשות‬ ‫ואיזה שינוי אתה יכול לעזור לחולל?‬
‫כן, אבל זה נחשב כהצהרה פוליטית.‬
‫לאהוב את מי שרוצים זאת אחת מזכויות האדם.‬
‫אז, מה? אני אמור להיות...‬
‫נציג של כל הקווירים רק כי אני מאוהב בך?‬
‫סימון, אני מבין למה התכוונת. באמת.‬
‫זה פשוט לא עובד ככה.‬
‫לא.‬
‫אנחנו לא אמורים לנקוט עמדה.‬
‫כולם יודעים שאני מאוהב בך. זה כבר שינוי.‬
‫זה לא מספיק?‬
‫זה לא מזיז לי. אני אלך על ספורט ובריאות.‬
‫- ...לעבור את שתי ה... -‬
‫זה באמת שווה משהו?‬
‫אולי את זה.‬
‫אלה המכתבים‬ ‫שכתבתם לעצמכם כשהייתם בכיתה י'.‬
‫עכשיו אני רוצה‬ ‫שתכתבו טקסט בתגובה לתוכן שלהם.‬
‫מה קרה לתוכניות שלכם?‬
‫בבקשה.‬
‫הכול הסתדר כמו שהתכוונתם,‬
‫או שמשהו השתנה, אולי?‬
‫היי, תאסוף את כולם‬ ‫באולם הגדול אחרי ארוחת הצהריים.‬
‫את כל השכבות.‬
‫את כולם?‬ ‫-כן.‬
‫תאסוף את כולם‬ ‫באולם הגדול אחרי ארוחת הצהריים.‬
‫תקשיבו, כולם! בואו...‬
‫בבקשה.‬
‫באולם הגדול אחרי הארוחה. תגידי לכולם.‬
‫תבואו לאולם הגדול.‬
‫אחרי הארוחה, בסדר?‬
‫שלום. היי.‬
‫תלמידי י"ב מארגנים אסיפה באולם הגדול.‬
‫עכשיו. אז אם אפשר...‬
‫בואו מהר, צריך ללכת עכשיו.‬
‫חשבתי ש...‬ ‫-אנשים כבר מחכים שם.‬
‫גם אתם.‬
‫טוב, אנשים.‬
‫אפשר לקבל את תשומת לבכם, בבקשה?‬
‫הלו?‬
‫שקט!‬
‫אנשים, וינסנט רוצה להגיד משהו.‬
‫תודה.‬
‫בסדר.‬
‫אני בטוח שלכולם פה‬ ‫נמאס מהחוקים החדשים בדיוק כמו שלי נמאס.‬
‫הם אומרים שהחוקים נועדו להגן על בית הספר,‬
‫אבל כבר הראינו להם מה אנחנו חושבים.‬
‫אז עכשיו זאת בסך הכול דרך לנסות לשלוט בנו,‬
‫באמצעות שיטות כמו-פשיסטיות‬ ‫שמפרות את הזכות שלנו לפרטיות.‬
‫ואני יודע שכל מי שפה‬
‫יכול להזדהות עם מה שתלמידי י"ב חווים כרגע.‬
‫סיום הלימודים שלנו נגזל מאיתנו.‬
‫אבל כל זה נגמר היום.‬
‫נפגין את חוסר שביעות הרצון שלנו‬ ‫בדרך שבית הספר לא יוכל להתעלם ממנה.‬
‫אנחנו נפתח בשביתה.‬
‫ואנחנו מבקשים מכולכם להצטרף אלינו.‬
‫אם מישהו מכם חושב שזה ישתנה בשנה הבאה...‬
‫באמת, הם מציקים לי בכל יום...‬ ‫-אנחנו מבקשים סולידריות...‬
‫...ועכשיו הם מפגינים.‬
‫כן, אבל...‬ ‫-ומדברים על סולידריות.‬
‫אנחנו פותחים בשביתת שבת למען הצדק.‬
‫ואנחנו לא נקום עד שהמנהלת תקשיב לנו.‬
‫לא אכפת לי לקבל את הטלפון שלי בחזרה,‬
‫כי אז אוכל להתקשר אליך בלילה.‬
‫אז אתה בצד שלהם?‬
‫סימון, זה כל כך מוזר‬ ‫שאני רוצה חיים יותר נורמליים?‬
‫גם אתה חשבת שהחוקים האלה מבאסים.‬
‫אתה לא רוצה לישון איתי?‬ ‫שנבלה ביחד מתי שנרצה?‬
‫שתהיה לנו זוגיות נורמלית?‬
‫יש לי הזדמנות לנקוט עמדה‬ ‫בלי לסבול מההשלכות. לא לנצל אותה?‬
‫אז אתה מפגין סולידריות‬ ‫רק אם זה לא גובה ממך מחיר?‬
‫אבל... בבקשה, סימון.‬
‫סימון.‬
‫הלו?‬
‫בדיוק.‬
‫הילרסקה!‬
‫היי.‬
‫איפה...‬
‫איפה כולם?‬
‫הם בשביתה.‬
‫מה?‬
‫למה?‬
‫גם וילהלם שובת?‬
‫הכול בסדר? קרה משהו?‬
‫חוץ מזה שמישהו זרק לנו אבן דרך החלון,‬
‫ושאסור לי להתקיים יותר ברשתות,‬
‫ושאמא רוצה לעבור דירה...‬
‫אף פעם לא הרגשתי יותר טוב.‬
‫אני מקווה שכיף לך אצל אבא,‬
‫שדרך אגב, לא הייתי בקשר איתו במשך שנים,‬
‫למרות שרציתי, רק בשבילך.‬
‫אני מקווה שממש נחמד לכם ביחד.‬
‫אבל... איפה שאר התלמידים?‬
‫הם בשביתה.‬
‫מה?‬
‫מה שקורה פה לא בא בחשבון.‬
‫תחזרו מיד לכיתות שלכם.‬
‫לא הייתי ברורה?‬
‫המנהלת,‬
‫אנחנו בשביתת שבת נטולת אלימות.‬
‫אני רוצה לדבר איתך במשרד שלי, עכשיו.‬
‫אנחנו נשב פה‬ ‫עד שהנהלת בית הספר תשמע את הטענות שלנו.‬
‫זה לא נתון למשא ומתן,‬
‫לכן כל מי שלא יחזור מיד לכיתה שלו‬
‫יקבל אזהרה רשמית, ואני אדבר עם ההורים שלו.‬
‫טוב, אנחנו מוכנים לדבר.‬
‫בדיוק. הדרישה היחידה שלנו היא הקלה בחוקים.‬
‫אז ככה.‬
‫יש לנו פה היום תלמידים לשעבר,‬
‫שפינו מעט מזמנם כדי לבוא ולהרצות.‬
‫אתם מביכים לא רק את בית הספר,‬ ‫אלא גם את עצמכם.‬
‫וזה באמת מצער,‬
‫אבל הם למדו פה בתקופה שבה אף אחד‬ ‫לא הניד עפעף לנוכח המערכת המושלמת‬
‫או לנוכח הסדר ששרר אז.‬
‫את בטוחה, גברתי המנהלת, שהם יהיו לצדך?‬
‫שההורים שלנו יהיו לצדך?‬
‫כן.‬
‫אם הם לא יוותרו, תבטלו את ארוחת הערב,‬
‫תסגרו את הקפטריה ואת המטבח,‬
‫ותנעלו את דלתות המעונות,‬ ‫עד שהם ייכנעו. בסדר?‬
‫מה? לא נקבל אוכל?‬
‫"אני יכול להיות המהפכה שלך‬
‫"אם אין דרך אחרת‬
‫"תן לי להיות המהפכה שלך‬
‫"אם אין אף אחד אחר"‬
‫סימון.‬
‫ברוך הבא.‬
‫סימון, יש לך... יש לך עוד סוכריה?‬
‫לא.‬
‫אני אתן לך מאה קרונות.‬
‫מה?‬ ‫-אני אתן לך מאתיים.‬
‫אני אתן לך 300.‬
‫מישהו הביא אוכל? מה אנחנו אמורים לאכול?‬
‫זין. אם הייתי יודע‬ ‫שזאת תהיה שביתת רעב, לא הייתי עושה את זה.‬
‫גם אני לא.‬
‫די, זה בדיוק מה שהם רוצים.‬
‫להפריד בינינו כדי שנישבר.‬
‫הם לא ירעיבו אותנו עד מוות.‬
‫היינו צריכים לחשוב על זה.‬
‫אבל...‬
‫כן, אבל... כן.‬
‫פשוט לא חשבתי שזה ייקח כל כך הרבה זמן.‬
‫כי...‬ ‫-אתה רק מתלונן כל הזמן. זאת אומרת...‬
‫אתה לא חושב‬ ‫שזה קצת נחמד להיות רעב מדי פעם?‬
‫סליחה, מה נחמד בלהיות רעב?‬
‫זה... נותן מוטיבציה.‬
‫כן, יכול להיות שתרגיש‬ ‫קצת בחילה וקצת סחרחורת,‬
‫אבל זה יעבור, ואז אתה תרגיש כאילו...‬
‫כאילו שהכול נהיה שקט... בראש שלך.‬
‫הגוף שלך נרגע.‬
‫זה נשמע כמו הפרעת אכילה.‬
‫כן, נכון.‬
‫טוב, הלוואי שהראש שלי היה שקט עכשיו.‬
‫כי אני יכול לחשוב‬ ‫רק על פיצה, המבורגר, פסטה, ממתקים...‬
‫היינו צריכים להביא משהו לבידור.‬
‫ממש משעמם לי.‬
‫זה הבידור היחיד שיש לי.‬
‫כן, מרגש!‬
‫כן, אם תיתן לי לקרוא את שלך.‬
‫כן, בטח.‬
‫"היי, נילס.‬
‫"אני מקווה שיהיה לך אביב נהדר."‬
‫זה מכתב שקשישה כתבה לך?‬ ‫-מי שמדבר.‬
‫"מה קורה? בשנה שעברה‬ ‫אובחנתי עם הפרעת קשב וקיבלתי תרופות.‬
‫"אני מרגיש שונה". לעזאזל, אתה...?‬
‫"הן הקהו את התחושות."‬ ‫-בסדר, ניסה.‬
‫אוגוסט, אפשר לקרוא את שלך?‬
‫מה?‬ ‫-תן לי לקרוא את המכתב שלך.‬
‫הוא לא עליי.‬ ‫-די עם השטויות. תן לי את המכתב.‬
‫באמת, נראה לי שהוא בחדר שלי.‬
‫כן, בטח.‬ ‫-בחייך, בוא נקרא אותו.‬
‫הוא לא פה.‬ ‫-בטח שכן.‬
‫תן לי לקרוא אותו!‬ ‫-לא, באמת.‬
‫תפסיק להיות חנון. מה נסגר...?‬
‫תפסיק!‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫באמת, אוגוסט, תירגע.‬
‫זאת אומרת, למה...?‬
‫אל תהיה כזה רציני כל הזמן.‬
‫מה כל כך מביך בזה?‬
‫שרצית להיות מושלם?‬
‫אם זה כל כך נורא,‬ ‫למה תקעת לי סכין בגב ברגע שיכולת‬
‫ולקחת ממני את המשימה המושלמת?‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אל תאשים אותי בכישלונות שלך.‬
‫כולם פה חושבים שאתה לחוץ מדי.‬
‫פעם היה כיף איתך, אבל מה בדיוק קרה לך מאז?‬
‫כאילו, באמת.‬
‫כל יום אתה נהיה יותר משעמם.‬
‫לך תזדיין, באמת.‬
‫תודה שחזרת.‬
‫אני לא רוצה שנריב.‬
‫גם אני לא.‬
‫אני לא מבין למה הכול כל כך משתבש כל הזמן.‬
‫כי אנחנו...‬
‫שונים אחד מהשני?‬
‫יש לנו דעות שונות.‬
‫זה לא אמור להיות דבר טוב?‬
‫זה שאנחנו שונים? זה שאנחנו...‬
‫משלימים אחד את השני ולומדים אחד מהשני?‬
‫אתה לומד ממני?‬
‫כן.‬
‫אני פשוט מרגיש כל כך...‬
‫מסורבל, לפעמים.‬
‫אני אף פעם לא רוצה לפגוע בך,‬
‫סימון.‬
‫גם אני לא.‬
‫יש לך משהו לאכול? אני ממש רעב.‬
‫אני יכול לבדוק.‬
‫300 קרונות.‬
‫סימון, בבקשה.‬ ‫-300 קרונות.‬
‫די, בבקשה, אני נואש.‬
‫אני ממש רעב.‬
‫מטורף שהנרי הציע לי‬ ‫300 קרונות תמורת סוכריה על מקל.‬
‫לגמרי לא שפוי.‬
‫1,800 קרונות!‬
‫יש עוד הצעות?‬ ‫-1,900 קרונות!‬
‫זין! 2,400.‬
‫2,400 קרונות! יש עוד הצעות?‬
‫פעם ראשונה, פעם שנייה, פעם שלישית...‬
‫נמכר לבחור הג'ינג'י!‬ ‫-יש!‬
‫בבקשה!‬
‫ועכשיו, מה עוד יש לנו, סטלה?‬
‫משקה אנרגיה.‬
‫שבע מאות.‬
‫מכנסיים או חולצה.‬ ‫-מכנסיים או חולצה.‬
‫לאן? אתם הולכים לאנשהו?‬
‫היי, מה קורה פה?‬
‫היי, תחזור הנה!‬
‫בוגד!‬
‫לא, די, תפסיקו!‬
‫תראה את הזין בשביל הילרסקה!‬
‫תראה לנו את הזין שלך!‬
‫קדימה, תראה אותו!‬
‫כולם ירדו מהפסים.‬
‫כן, תארי לך שהמפקחים היו רואים את זה.‬
‫וואו, פניקה.‬
‫לפחות הם היו מבינים.‬
‫מבינים מה?‬
‫מה קורה פה לפעמים.‬
‫דיברת על זה בראיון שלך?‬
‫אל תעשה מזה עניין!‬
‫בסך הכול דיברתי בכנות.‬
‫אבל דיברת על הזובור?‬
‫לא אמרתי להם מה אנחנו עושים פה.‬
‫אז מה? בכל בית ספר יש זובורים.‬
‫סליחה, את אמיתית?‬
‫כאילו...‬
‫פליס, אני מבינה שהיית ממש מדוכאת,‬
‫אבל את לא יכולה להוציא את זה על כולם.‬
‫בנות, אני בטוחה‬ ‫שאם היא אמרה משהו שהדאיג אותם,‬
‫הם היו פועלים בהתאם.‬
‫אני בטוחה שהכול בסדר.‬
‫בוקר טוב.‬
‫סימון.‬
‫בוקר טוב.‬
‫ישנת טוב?‬
‫לא.‬
‫ואתה?‬ ‫-לא.‬
‫כן.‬
‫בואו נפתח חלון.‬
‫בוקר טוב.‬
‫ישנתם טוב?‬
‫כל מי שמרגיש שנמאס לו מהשטויות,‬
‫ארוחת הבוקר כבר מוגשת.‬
‫סליחה, למה אנחנו מחכים?‬
‫שההורים שלנו יגלו‬ ‫שהילדים שלהם לא לומדים וגוועים מרעב,‬
‫או שהתקשורת תגלה את זה?‬
‫אני לא איכנע לסחטנות, וינסנט.‬
‫כן, אבל אף אחד לא חייב לדעת שהדבר הזה קרה...‬
‫אם רק תגמישו קצת את המגבלות.‬
‫יודע מה?‬
‫זה מה שנעשה.‬
‫אתם תקבלו את הטלפונים שלכם בחזרה.‬
‫יש!‬
‫אבל‬
‫תוכלו להשתמש בהם‬ ‫רק אחרי שעות הלימודים, בסדר?‬
‫ומה עם סיום הלימודים?‬
‫כן, ומה עם הארוחה החגיגית?‬
‫מה איתה?‬
‫כן.‬
‫אנחנו נאפשר גם את זה.‬
‫וציד הנקודות?‬
‫בהחלט לא, וזה כל מה שאני מוכנה לתת.‬
‫אם מישהו מתכנן‬ ‫טקסי סוף שנה או פעילות משפילה אחרת,‬
‫אלה עדיין אסורים בתכלית.‬
‫בסדר?‬
‫טוב.‬
‫ההרעבה נגמרה. בואו נאכל.‬
‫וואו, לעזאזל.‬
‫הילרסקה!‬
‫מזל שלא ציירו לי על הפנים.‬
‫כן!‬
‫כואב לי הגב.‬
‫באמת, אין פלא. ישנת על נייר.‬
‫זה שלך.‬
‫תודה.‬
‫קראתי אותו.‬
‫בסדר. אין בעיה.‬
‫קצת עצוב שכתבת רק שאת רוצה להרגיש בסדר,‬
‫וזה הכול.‬
‫ככה זה.‬
‫רציתי להגיד לך משהו.‬ ‫-די עם התירוצים.‬
‫זה לא מה שרציתי להגיד.‬
‫אני יודעת שמה שעשיתי היה לא בסדר,‬
‫ושבטח לא תסלחי לי אף פעם.‬
‫אני אצטרך ללמוד לחיות עם זה.‬
‫אבל אני רוצה גם שתדעי שאני‬
‫אסירת תודה על זה‬ ‫שהיית החברה האמיתית הראשונה שלי.‬
‫בטירה?‬
‫עם המלכה?‬ ‫-כן.‬
‫יהיו שם‬
‫10,000 כלי אוכל ככה שלא תדע ממה להתחיל?‬
‫אני יודע, זה מלחיץ.‬
‫וזאת הפעם הראשונה שאני אפגוש את ההורים שלו‬
‫בתור החבר שלו.‬
‫כן, אני מבינה.‬
‫אני אפילו לא יודע איזו מתנה להביא לו.‬
‫כשהייתי עם יסמינה‬ ‫קניתי לה המון פצצות קצף לאמבטיה.‬
‫הוא אוהב אמבטיות?‬
‫אני לא יודע.‬
‫למה שלא תיתן לו משהו אישי?‬
‫כן, מה למשל?‬
‫אני אמור לבוא לשם וכאילו,‬
‫"היי, אני ילד, וציירתי לך ציור"?‬
‫לא, אולי לא ציור.‬
‫למה שלא תכתוב לו שיר?‬
‫כן, אבל...‬ ‫-זה אישי.‬
‫בחצר המלוכה ימותו על זה.‬
‫ממתי אכפת לך מה הם חושבים?‬
‫מאז שהבנתי מה זה אומר לצאת עם אחד מהם.‬
‫לא יודע, אני...‬
‫אני פשוט אבדוק את זה ואזרום,‬
‫אני פשוט אעשה מה שהם יגידו.‬
‫כשמחקת את התמונות שלנו...‬
‫אני לא רוצה להיות‬ ‫לא רגיש או משהו, אבל כן, זה היה פוגע.‬
‫בסך הכול מחקתי כמה אפליקציות.‬
‫זה לא כזה סיפור, נכון?‬
‫זה כן?‬
‫לא, אבל יכול להיות‬ ‫שאנחנו לא רוצים שתמחק את עצמך.‬
‫זה כל מה שאנחנו אומרים.‬
‫היי.‬
‫בקשר ליום ההולדת...‬
‫מה?‬
‫אני מניח שאתה לא באמת רוצה אותי שם.‬
‫לא. אני לא רוצה.‬
‫לא. ניסיתי לדבר עם פארימה, אבל היא התעקשה.‬
‫זה לא שאני רוצה להיות שם.‬
‫אני לא מאמין לך לרגע.‬
‫הדבר היחיד שניסית אי פעם‬ ‫לעשות היה להפוך לחלק מהמשפחה שלי.‬
‫הסתובבת אחרי אריק כמו כלב.‬
‫אפילו הוא לא התייחס אליך ברצינות.‬
‫היי, אהבתי את אריק.‬
‫בכלל לא הכרת את אריק.‬
‫אוגוסט, הוא היה שונא אותך‬ ‫אם הוא היה יודע מה עשית לי.‬
‫אני בטוח, אבל...‬
‫אני חושב שלא ממש הכרת את אריק.‬
‫אוגוסט, כן, הכרתי אותו.‬
‫הייתי אחיו!‬
‫מתי תבין את זה?‬
‫אריק היה כל מה שאתה לא.‬
‫כל מה שלא תוכל אף פעם להיות.‬
‫אתה זוכר את...‬
‫הזובור?‬
‫זה שכתבו עליו בעיתונים?‬
‫עם סרט הפורנו?‬
‫זה קרה לנו. לשכבה שלנו.‬
‫ואריק...‬
‫והשכבה שלו עשו לנו את זה.‬
‫אריק היה שם.‬
‫זה לא נכון. אתה משקר.‬
‫הם לקחו אותנו לארמון,‬
‫הפשיטו אותנו,‬
‫העמידו אותנו בשורה,‬
‫ואז אמרו לנו שהראשון שתהיה לו זקפה‬
‫יקבל מכות.‬
‫ואז הם הראו לנו סרט עם שני בחורים...‬
‫וצחקו.‬
‫הם צחקו על...‬
‫הפניקה שלנו,‬ ‫כי לא הבנו אם הם צוחקים איתנו או רציניים.‬
‫אריק היה שם.‬
‫טוב, בנים, אתם מוזמנים להיכנס.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬