Nei, jeg så ingenting.
Jeg så på TV, og plutselig...
Pang!
Det lå knust glass over gulvet.
Vi vet ikke hvem som gjorde det ennå.
Vi kan ikke leve sånn. Fortsetter dette så må vi flytte.
Nei, vi kan ikke ha det sånn.
Godt å se deg. Hvordan går det?
Jeg vet ikke.
Hørt noe mer?
Nei.
Kan politiet gjøre noe?
Ikke en dritt.
Vi har bodd der i 14 år. Noe sånt har aldri skjedd.
Om det var hos meg, hadde de sett det som en trussel mot landet,
og du er typen min, så...
Jeg er glad du er ok.
Mamma...
Mamma har snakket om at vi kanskje må flytte.
Flytte?
Jeg snakker med hoffet. Ok? Det...
Det må være noe de kan gjøre. Det ordner seg.
Dere har 120 minutter, fra nå.
- Hvordan gikk det? - Bra. Men det var en jævlig lang prøve.
Jævla nasjonal prøvedritt, altså.
Må alle være så vanskelige?
Jeg forsto faen meg ingenting. Jeg stryker.
Du leverte også etter 30 minutter.
Hvorfor prøve hvis man ikke får noe igjen?
Uten noen feiring er det ikke verdt slitet.
Men hva kan vi gjøre?
Det tar måneder før tilsynet tar en avgjørelse.
Men vi har ikke måneder, Nisse.
Vi er avgangselever nå. Ikke senere.
Hva tenker du?
Vi må gjøre noe større enn underskriftskampanjen.
Noe som får dem til å ombestemme seg.
- Ja. Som hva da? - Jeg vet ikke.
- Jeg orker ikke å tenke. Jeg må ha mat. - Kom. Jeg er skrubbsulten.
Det har jeg sagt i hundre år!
Hva skjer?
Hva? Nei, hallo?
Ok.
Kom. Vi går.
Felicia, bare ignorer henne.
God dag, kamerat.
Hvordan går kampen mot aristokratiet?
Første mai. Arbeidernes dag...
Er det ikke lov å tulle nå?
Ja, hvis det er morsomt, Vincent.
Men det er jo en kjempemorsom situasjon.
Er det ikke en interessekonflikt for deg?
Du er for kommunisme, mot monarkiet, og du dater en prins...
- Vincent... - Kutt ut.
Man er ikke kommunist fordi man vil ha folkevalgt statsoverhode.
Så du er imot monarkiet?
Hvorfor provoserer jeg deg så mye?
- Er du homofob? - Nei, virkelig ikke.
Problemet er ikke at du er homofil, men at du er kommunist. Forstår du?
Eller såret jeg deg nå?
Må du gå og demonstrere litt?
Ja, gå og gjør det.
Faen, så patetisk du er.
- Det er pastasalat igjen. - Gutter...
- Jeg fikk en idé. - Jaha, hva da?
En demonstrasjon.
Har du blitt sosialist, liksom?
Nei, seriøst.
- Kom. - Ja.
Du svarte ikke på Vincents spørsmål.
Om du er imot monarkiet.
Jeg kan like deg og være imot systemet.
Men kan du det?
Ja, Wille. Jeg skal ikke starte et statskupp.
Klart jeg kan det.
Hva liker du med monarkiet?
Det er Sveriges historie.
Vi er et av verdens eldste monarkier.
- Vi er et symbol som forener folket. -"Forener folket"?
Du høres ut som Jan-Olof.
Men det er en ekte jobb.
Kongehuset har løst mange diplomatiske situasjoner
fordi regjeringen ikke kunne.
- Ja, altså... - Der vi har vært en nøytral part.
Alt du nevner kan gjøres uten at noen blir født til det.
Men ved at folket får velge.
Og at du ikke får velge selv, hva slags liv er det?
Det er...
Det er et privilegium.
Ikke en straff.
Jeg sier bare at jeg har sett hva det gjør med deg.
Det er endelig tid for vår årlige fremtidsuke.
Fremgangsrike tidligere studenter skal forelese for dere.
Og det bringer meg til dagens svenskoppgave.
Dere skal få tenke på fremtiden deres
og skrive et brev til deres fremtidige jeg.
Dette brevet skal dere få tilbake rett før dere går ut av skolen.
Dette er ment å motivere dere.
- Hva håper dere på? - Valter vil miste jomfrudommen.
- Hold kjeft. - Hør her, dette er seriøst.
Hvem vil dere være når dere er ferdige her?
Hva vil du gjøre i fremtiden?
Hvem vil du bli?
Jeg vil være som jeg er nå.
- Bedre blir det ikke. - Noe så trist...
Sara!
Hei.
Jeg ville bare si
at jeg ble så glad for å se deg på valborg.
Og nå også.
I så fall var du nok den eneste.
Du vet at du alltid kan snakke med meg hvis du er ensom.
Jeg må gå. Jeg har teoriprøve.
- Nei? - Jeg skal ta lappen.
Faen så kult!
Ha det.
Lykke til!
Vi ses!
- Wilhelm? - Hei, Farima.
Fikk du pakken jeg sendte? Med forslagene til stiftelsen?
Ja, men jeg har ikke sett på dem ennå.
Du må bestemme deg så vi kan kunngjøre det på bursdagen din.
Jeg skal se på det, men det er ikke derfor jeg ringer.
Ok, hva gjelder det?
Dere må hjelpe Simon. Send PST eller noen vakter eller noe.
Han har fått hatbrev før, men...
Noen kastet stein gjennom vinduet hans. Han er livredd.
Ok, jeg skal se på det.
Ok.
Bra. Takk.
Var det noe mer?
Har mamma det bra?
Det er derfor vi må snakke om bursdagen din.
Dronningen orker ikke å delta, og derfor kommer ikke hertugen heller.
- Vi vil unngå spekulasjoner. - Men skal jeg gjøre alt selv?
Nei, det har blitt bestemt at vi sender deg og August.
Jeg er ikke overrasket engang.
Jeg kan dra til Simon med PST.
Du må velge tema for stiftelsen.
Og tolerere Augusts nærvær.
Jeg prøver bare å hjelpe deg.
Ok, greit.
Men da...
Da blir Simon med på bursdagen min.
Ok.
Vi skal ikke legge skjul på at trusselbildet mot kronprinsen har økt
etter hans uttalelse, fra det høyreekstreme miljøet.
Kan det være dem som gjorde dette mot Simon?
Det er umulig å vite det.
Det kan være en guttestrek, som politiet tror.
Men vi kan ordne et midlertidig bosted til dere.
Ja, jeg har tenkt at vi kanskje burde flytte.
Kanskje til Gøteborg. Vi har slekt der.
Jeg vil ikke flytte. Jeg vil at vi skal føle oss trygge her.
Som PST påpeker, er det ikke optimalt å bo på bakkenivå
med vinduer i flere retninger.
Det gjør dere sårbare.
Da gjør vi det sånn. Simon får skyss til og fra skolen.
Du er trygg der, og dere har PSTs nummer.
Ring så fort dere føler dere utrygge.
Om dere får nye trusler eller telefoner.
Men vi forventer også at du gjør din del.
Hva er min del?
Jo mindre du blir sett nå, jo tryggere er du.
Ingen innlegg på sosiale medier, ingen kommentarer, bilder,
ny musikk, overhodet ingen interaksjoner.
Ingen demonstrasjoner. Ingen folkemengder.
Bare hold lav profil.
Det beste er om du sletter kontoene dine.
- Ok. - Ok? Bra.
Ja, da så...
Hvordan gikk det?
Drit i det. Det er mange som ikke består på første forsøk.
- Jeg fikk 64 av 65. - Hva?
Faen så flink du er!
Unnskyld, jeg...
Jeg blir bare så stolt. Halve førerkortet i boks.
Vi må feire.
SØSTEREN MIN OG HENNES STØRSTE IDOL
FOR ALLTID
SLETT KONTO
BEKREFT SLETTING AV KONTO
KONTOEN ER SLETTET
Farima sa det går bra at du kommer i bursdagen min.
Men vil du virkelig ha meg der?
Blir det ikke mange journalister og sånt?
Nei, det kommer ingen journalister.
Det blir en hoffotograf som tar bilder og ber om et sitat.
Og så middag på slottet.
August kommer. Jeg holder ikke ut uten deg der.
Eller vil du ikke?
Det er klart jeg vil.
Bra.
Hva er forslagene?
Dette er temaer som stiftelsen kan ha.
"Kunst og kultur, ungt lederskap, miljø og natur, idrett og helse...
Jeg tror de vil at jeg skal velge den.
Det passer vel inn i handlingen.
De vil vise at jeg er
en seriøs, tradisjonell, smart og sterk ung mann.
Skal jeg være ærlig...
Må du gjøre sånt fordi du er kronprins,
kan du i det minste velge noe som betyr noe for deg.
Kanskje relatert til unges psykiske helse.
Eller noe om LHBTQ+.
Det er kaos i verden.
Folk blir fengslet og drept på grunn av legningen sin.
Forstår du
hva du kan hadde hatt mulighet til å være med og forandre?
Ja, men det regnes som et politisk standpunkt.
Å elske den man vil er en menneskerett.
Skal jeg være talsmann for alle skeive fordi jeg er forelsket i deg?
Jeg skjønner hva du mener. Men det funker ikke sånn.
Nei.
Vi tar ikke stilling.
At folk vet at jeg er forelsket i deg gjør en forskjell.
Holder ikke det?
Jeg orker ikke. Det blir idrett og helse.
Er disse gode?
Eller denne.
Dette er fremtidsbrevene dere skrev til dere selv det første året.
Nå skal dere skrive en tekst hvor dere reflekterer over innholdet.
Hvordan gikk det med planene? Vær så god.
Ble de som planlagt, eller har de forandret seg?
Samle alle i den store salen etter lunsj. De i første og andre også.
Alle?
Samle alle i den store salen etter lunsj.
Hør etter, alle sammen!
Her. Den store salen etter lunsj. Spre ordet.
Samling i den store salen. Etter lunsj, ok?
Hei! De i tredje sier at det er samling i den store salen.
Nå, så hvis vi kan...
Skynd dere, vi må gå nå.
- Jeg trodde du... - Folk samles.
Dere også.
Greit, alle sammen. Kan jeg få alles oppmerksomhet?
Hallo?
Stille!
Vincent har noe å si.
Takk.
Ok.
Jeg vet at alle her er like lei av de nye reglene som meg.
Og de sier at de er der for å beskytte skolen,
men vi har allerede vist dem hvor vi står.
Nå handler det bare om å prøve å kontrollere oss,
krenke vår rett til privatliv med fascistoide metoder.
Og jeg vet at alle her
kan sympatisere med det vi i tredje opplever nå.
De nekter oss å feire endt skolegang. Men det tar slutt i dag.
Vi skal vise vår misnøye på en måte skolen ikke kan ignorere.
Vi kommer til å streike.
Og vi ber dere alle bli med oss.
Og de som tror det kan endre seg neste år...
- Seriøst, de plager meg hver dag. - Vis solidaritet...
Og nå skal de demonstrere.
- Ja, men... - Og de snakker om solidaritet.
Vi skal sittestreike for rettferdighet.
Og vi reiser oss ikke før rektor hører på oss.
Jeg vil gjerne ha telefonen min tilbake så jeg kan ringe deg om kvelden.
Så du er på deres side?
Er det så rart at jeg vil ha et noenlunde normalt liv?
Du syntes også reglene var forjævlige.
Vil du ikke sove over? Henge når vi vil?
Har du et normalt forhold?
Jeg kan ta standpunkt uten konsekvenser. Burde jeg ikke gjøre det?
Så du kan bare vise solidaritet om det ikke koster deg noe?
Men... Vær så snill, Simon.
Simon.
Hallo?
Der, ja.
Hillerska!
Hei.
Hvor er alle sammen?
De streiker.
Hva?
Hvorfor det?
Streiker Wilhelm også?
Er alt i orden? Har det skjedd noe?
Bortsett fra at noen kastet stein gjennom vinduet vårt
og at jeg ikke har lov til å eksistere på Internett lenger,
og at mamma vil flytte, så har jeg aldri hatt det bedre.
Jeg håper du har det fint hos pappa,
som jeg ikke har hatt kontakt med på årevis,
selv om jeg ønsket det, for din skyld.
Jeg håper dere koser dere sammen.
Men hvor er resten av klassen?
De streiker.
Hva?
Dette er helt uakseptabelt.
Gå tilbake til timene deres umiddelbart.
Er jeg ikke tydelig nok?
Rektor, dette er en fredelig sittestreik.
- Kom til kontoret mitt, nå. - Vi sitter her til ledelsen hører på oss.
Dette er ingen forhandling,
alle som ikke går tilbake umiddelbart,
får en offisiell advarsel, og jeg skal snakke med foreldrene deres.
- Vi er villige til å snakke. - Vi krever bare at reglene lempes på.
Nå skal dere høre. Vi har tidligere studenter her i dag
som har tatt seg tid til å komme hit og forelese.
Så dette er pinlig for skolen og for dere selv.
Og det er veldig beklagelig,
men de gikk her da ingen reagerte på prefektsystemet
eller hvordan ting var.
Er du sikker på at de er på din side, rektor?
At foreldrene våre er det?
Ja.
Hvis de ikke gir opp, avlys middagen og steng kafeteriaen og kjøkkenet,
og lås dørene til sovesalene til de gir opp. Ok?
Får vi ikke mat?
Jeg kan være din revolusjon
Hvis det ikke fins noe annet
La meg være din revolusjon
Hvis det ikke fins noen andre
Simon.
Velkommen.
Simon, har du en kjærlighet til?
Nei.
Jeg gir deg 100 kroner.
- Hva? - Jeg gir deg 200 kroner.
Jeg gir deg 300.
Tok noen med mat? Hva skal vi spise?
Hadde jeg visst at dette ble sultestreik, hadde jeg ikke blitt med.
- Ikke jeg heller. - Det er nettopp dette de vil.
Knekke oss så vi gir opp.
De lar oss ikke sulte i hjel.
Vi burde ha tenkt på det.
Ja, men, ja.
Jeg trodde ikke det ville ta så lang tid.
Du klager bare. Altså...
Er det ikke litt fint å være litt sulten av og til?
Hva er fint med å være sulten?
Det er motivasjon.
Ja, du blir kanskje litt svimmel og kvalm,
men det går over, og da blir det...
Da blir det stille i hodet.
- Kroppen blir rolig. - Det høres ut som en spiseforstyrrelse.
Ja, virkelig!
Da får det bli stille i hodet snart.
Jeg tenker bare på pizza, burgere, pasta, godteri...
Skulle tatt med underholdning. Jeg kjeder meg så jævlig.
Dette er alt jeg har.
Faen så spennende!
- Ja, hvis jeg kan lese ditt. - Ja, så klart.
"Hei, Nils. Håper du har en flott vår."
- Skrev en gammel dame dette? - Kan du si.
"Jeg fikk ADHD-diagnosen i fjor og går på medisiner.
Jeg føler meg litt annerledes." Hva faen...
-"Som om noen har tatt ut brodden." - Ok, Nisse.
Kan jeg lese brevet ditt, August?
- Jeg har det ikke på meg. - Kutt ut. Gi meg brevet.
Jeg tror det er på rommet mitt.
- Ja, særlig. - Kom an, få lese det.
- Jeg har det ikke. - Selvsagt har du det.
- Få lese det! - Nei, seriøst.
Slutt å være en dust. Hva faen...
Slutt! Hva er problemet ditt?
Seriøst, ro deg ned.
Altså, hvorfor... Ta deg selv med en klype salt av og til.
Hva er så flaut med det?
At du ville bli prefekt?
Hvis det er så teit, hvorfor dolket du meg i ryggen
og tok fra meg prefektoppdraget?
- Seriøst? - Ja.
Ikke gi meg skylden for at du mislykkes.
Alle her synes at du er altfor anspent.
Du pleide å være morsom, men hva faen skjedde?
Seriøst. Du blir bare kjedeligere for hver dag som går.
Faen ta deg, seriøst.
Takk for at du kom tilbake.
Jeg vil ikke krangle.
Ikke jeg heller.
Jeg forstår ikke hvorfor alt går galt hele tiden.
Fordi vi er ulike?
Vi har ulike meninger.
Skal ikke det være bra?
At vi er ulike? At vi...
...utfyller og lærer av hverandre?
Lærer du ting av meg?
Ja.
Jeg føler meg jævlig...
...klumsete noen ganger.
Jeg vil aldri såre deg, Simon.
Ikke jeg heller.
Har du noe å spise? Jeg er så sulten.
Jeg kan sjekke.
300 kroner.
- Simon, vær så snill. - Tre hundre.
Vær så snill, jeg er desperat.
Jeg er så sulten.
Sykt at Henry tilbød meg 300 for en kjærlighet.
Det er sinnssykt.
Ett tusen åtte hundre kroner!
- Flere bud? - Ett tusen ni hundre!
Faen! To tusen fire hundre!
To tusen fire hundre kroner! Flere bud?
Første, andre, tredje...
- Solgt til mannen med rødt hår! - Ja!
Vær så god!
Hva har vi nå, Stella?
En energidrikk.
Sju hundre.
- Bukse eller skjorte. - Bukse eller skjorte.
Hvor skal dere? Drar dere?
Hei? Hva skjer? Kom tilbake!
- Forrædere! - Forrædere!
Nei, slutt!
Vis pikken din for Hillerska!
Vis pikken din!
Vis den, da!
Dette har sporet av.
Ja, tenk om skoletilsynet hadde sett dette.
Herregud, panikk!
Da hadde de iallfall forstått.
Hva da?
Hvordan det er her til tider.
Nevnte du det i intervjuet?
Jeg var bare ærlig.
Men du snakket om innvielsen?
Jeg sa ikke hva vi gjør.
Alle skoler har innvielser.
Unnskyld, er du seriøs?
Altså...
Jeg skjønner at du har vært deprimert, men ikke ta det ut på alle andre.
Hvis hun sa noe som bekymret dem, hadde de gjort noe.
Det går nok bra.
God morgen.
Simon.
God morgen.
Sovet godt?
Nei.
- Du? - Nei.
Ja.
Her må vi åpne opp litt.
God morgen!
Sovet godt?
Til alle som føler at de er ferdige med dette tøyset,
er frokosten servert.
Unnskyld meg, hva venter vi på?
At foreldrene finner ut at barna ikke er i timene og sulter,
eller at media finner det ut?
Jeg gir ikke etter for utpressing.
Ja, men ingen trenger å vite at dette skjedde
om du bare letter litt på restriksjonene.
Vet dere hva? Vi gjør det sånn...
- Dere får tilbake telefonene. - Ja!
Men de skal bare brukes etter skoletid, ok?
Og feiringen for avgangselevene?
- Ja, og avslutningsmiddagen? - Hva med den?
Ja.
Den er også med.
Og poengjakten?
Absolutt ikke, og det er så langt jeg vil gå.
Hvis noen planlegger et avgangsrituale eller andre nedverdigende leker,
er det strengt forbudt. Ok?
Da så...
Sulten er over. Vi spiser.
Fy faen, altså.
Hillerska!
Jeg er glad de ikke tegnet på ansiktet mitt.
Ja!
Ryggen min gjør jævlig vondt.
Det er ikke rart. Du sov på papir.
Dette er ditt.
Takk.
- Jeg leste det. - Det går bra.
Det er trist at du bare skriver at du vil føle deg bra
og ikke noe mer.
Sånn er det.
- Jeg vil si noe. - Ingen flere unnskyldninger.
Det er ikke det.
Jeg vet at jeg gjorde noe galt, og at du nok aldri vil tilgi meg.
Jeg må lære meg å leve med det.
Men jeg er veldig takknemlig for at du var min første ekte venn.
På slottet?
- Med dronningen? - Ja.
Blir det 10 000 bestikk så du ikke vet hvor du skal begynne?
Ja, jeg er stresset.
Det er første gang jeg møter foreldrene som kjæresten hans.
Ja, jeg skjønner.
Jeg vet ikke hva jeg skal gi ham.
Da jeg var sammen med Jasmina, kjøpte jeg badebomber.
Liker han å bade?
Jeg vet ikke.
Hvorfor ikke gi ham noe personlig?
Ja, som hva da?
Skal jeg gå dit og si:
"Hei, jeg er et barn og jeg har tegnet noe til deg?"
Nei, kanskje ikke en tegning.
Du kan skrive en sang?
- Ja, men... - Det er personlig.
Det kommer hoffet til å elske.
Siden når bryr du deg om hva de mener?
Siden jeg innså hva det betyr å være sammen med en av dem.
Jeg vet ikke, jeg...
Jeg skal bare prøve dette nå
og gjøre som de sier.
Da du slettet bildene av oss...
Jeg vil ikke virke følsom, men jeg ble såret.
Jeg slettet noen apper. Det er vel ikke så farlig?
Nei, men kanskje vi ikke vil at du skal slette deg selv.
Det er alt vi sier.
Du...
Den bursdagsgreia...
- Hva? - Jeg antar du ikke vil ha meg der.
Nei, det vil jeg ikke.
Jeg prøvde å snakke med Farima, men hun insisterte.
Jeg vil heller ikke være der.
Det tror jeg overhodet ikke på.
Du har ikke gjort annet enn å prøve å bli en del av familien min.
Du fulgte etter Erik som en hund. Ikke engang han tok deg seriøst.
- Jeg elsket Erik. - Du kjente ikke Erik.
Han hadde hatet deg om han visste hva du gjorde mot meg.
Det hadde han nok, men...
Jeg tror ikke du kjente Erik helt.
Jo, det gjorde jeg.
Jeg var broren hans, for faen.
Når skal du skjønne det?
Erik var alt du ikke er. Alt du ikke klarer å være.
Husker du den...
...innvielsen?
Den i avisene? Med pornoen?
Det skjedde med oss, klassen vår.
Erik og hans klasse i tredje arrangerte det.
Erik var der.
Du lyver.
De tok oss med til Palasset, kledde av oss,
satte oss på rekke,
og så sa de at den første som fikk stå skulle få bank.
Så viste de en film med to menn...
...og lo som faen.
De lo bare av
panikken vår, for vi forsto ikke om de spøkte eller var seriøse.
Erik var der.
Ja, gutter, velkommen inn.
Tekst: Anette Aardal