‫מה שלומך?‬
‫הרופאים מגזימים. אני בסדר.‬
‫פשוט...‬
‫זה היה מוגזם. אני לא יודעת, אני...‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני לא בטוחה שאני מסוגלת להתמודד עם זה.‬
‫להתמודד עם מה?‬
‫אני לא מצליחה לישון.‬ ‫אני לא מצליחה לאכול, אני...‬
‫אני פשוט לא יכולה...‬
‫אם...‬
‫אם לא אצליח לעשות את זה, אז...‬
‫אז תהיה חייב...‬
‫טוב...‬
‫מה יקרה אם לא תוכל...‬
‫יהיה בסדר, אמא.‬
‫את תבריאי. זה...‬
‫ואני אסתדר.‬
‫אני מבטיח.‬
‫הם באים. אני חייבת לנתק.‬
‫- דרך המלך -‬
‫- הקול שלך! -‬
‫- חחח, כזה שקוף. רוצה כוח! -‬
‫- זוגיות רעילה -‬
‫- רגע, זה שיר על הנסיך? -‬
‫- כולם בביארשטה יודעים שסימון רוצה תהילה -‬
‫באמת?‬
‫תגיד תודה שאני לא מכריחה אותך‬ ‫ללכת למרפאת הנוער כל שבוע.‬
‫תחזרי אי פעם לסמוך עליי?‬
‫למה את חושבת שלא סיפרתי לך?‬
‫כי לא היית מסוגלת להתמודד עם זה.‬
‫עם זה שגם אני יכול לפשל.‬
‫בנים, תסתכלו הנה.‬
‫כן, מצוין.‬
‫אוגוסט.‬
‫נחמד מאוד.‬
‫חבל שלא נוכל לחגוג את ליל ולפורגה.‬
‫לפחות יהיה לנו טקס כובעים, נכון?‬
‫המנהלת המילטון‬
‫אמרה שזה תלוי בהתנהגות שלכם‬ ‫מחר בזמן הביקורת של המפקחים.‬
‫בסדר, חבר'ה.‬
‫אם מישהו עוד לא חתם על העצומה,‬
‫תעשו את זה עכשיו, בבקשה,‬ ‫כי מחר צריך להגיש אותה.‬
‫אוגוסט, זה באמת ישנה משהו?‬
‫זה עדיף על לשבת ולהתלונן.‬
‫אם כולם יחתמו,‬
‫המפקחים לא יוכלו להגיד שום דבר.‬
‫תן לי לראות...‬
‫כמו שחשבתי.‬
‫סימון ווילה לא חתמו.‬
‫תסדר את זה.‬
‫אם הנסיך יחתום, העסק סגור.‬
‫עדיף שתלכו.‬
‫אם הם יראו אתכם איתי,‬ ‫הם יתחילו להטריד גם אתכם.‬
‫בסדר, אין בעיה.‬
‫להתראות.‬ ‫-ביי.‬
‫- הוא תמיד חשב שהוא יותר טוב מכולם -‬
‫- אתה מכיר אותו? -‬
‫- כן. המשפחה שלו משוגעת‬ ‫ואבא שלו אלכוהוליסט -‬
‫- באמת? מסכן יורש העצר -‬
‫- לווילהלם מגיע יותר, וגם לשוודיה! -‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני צריך לעשות משהו‬ ‫לפני שאני נותן את הטלפון.‬
‫דיברתי עם אמא שלי, ומצבה ממש לא טוב.‬
‫אני לא יודע מה לעשות.‬
‫- אתה לא מכיר אותי -‬
‫הלו?‬ ‫-מה?‬
‫אתה לא מקשיב.‬
‫אנשים מגיעים על הפוסט האחרון שלי, עם השיר.‬
‫לעזאזל, סימון.‬
‫אני מתפרק בגלל אמא שלי, ואתה...‬
‫באובססיה על תגובות.‬
‫דיברנו על זה. התגובות שלך מסבכות את המצב.‬
‫אתה לא חייב להעלות פוסטים ולקרוא תגובות.‬
‫אתה פשוט מחפש שנאה.‬
‫הם כותבים כאילו שהם מכירים אותי.‬
‫כאילו שהם מכירים אותנו.‬
‫הם מדברים על הזוגיות שלנו,‬ ‫אבל אין להם מושג.‬
‫הם מסלפים הכול.‬ ‫-כן, וגם אני שונא את זה, אבל...‬
‫ככה זה היה תמיד, וככה זה יהיה תמיד,‬
‫בשבילי ובשביל מי שסביבי.‬
‫בקשר לאמא שלך, היא תהיה בסדר.‬
‫היא תבריא.‬
‫זה די נפוץ שאנשים מרגישים שחוקים.‬
‫לא, לא במשפחה שלי.‬
‫אף פעם לא הייתה לה התמוטטות כזאת.‬
‫מה אם היא לא תוכל לעבוד יותר?‬
‫מה יקרה? אני אצטרך למלא את התפקיד.‬
‫ואז כל זה יהיה עוד יותר גרוע.‬
‫כל מה שאני רוצה זה להיות איתך.‬
‫"אני יכול להיות המהפכה שלך"‬
‫ממש מביך.‬ ‫-כן, כאילו...‬
‫הם באים.‬
‫בואו נתחיל.‬
‫"החורף סער מבין ההרים‬
‫"פרחי הדבקה מפשירים ומתים..."‬
‫טוב...‬
‫איפה וילה?‬
‫הוא חולה היום?‬
‫אני לא יודע. לא ראיתי אותו.‬
‫אם ככה, זה מה שאני חושב שכדאי לעשות.‬
‫נקדיש את השעה הזאת לך.‬
‫לא, זה... תודה, אבל לא תודה.‬ ‫אם וילה לא פה, אפשר...‬
‫חכה רגע.‬
‫זה מה שאני חושב. אין משהו‬
‫שקשה לך לדבר עליו...‬
‫כשווילה פה?‬
‫טוב...‬
‫אני לא יכול להגיד לו שום דבר‬
‫בלי שזה ייראה כמו סוג של התקפה.‬
‫ואיך זה גורם לך להרגיש?‬
‫טוב, הוא החליט שאני השטן, כנראה.‬
‫ו...‬
‫אני לא יודע, זה...‬
‫אולי זה נכון.‬
‫למה אתה אומר את זה, אוגוסט?‬
‫אני לא מבין אפילו מה הטעם להיות נחמד‬
‫אם אני יודע שלא יסלחו לי.‬
‫אתה דווקא תוכל להרגיש‬ ‫טוב מאוד אם תהיה נחמד לאחרים‬
‫ולעצמך.‬
‫לפעמים הסליחה בלתי אפשרית.‬
‫אבל צריך למצוא דרך להמשיך הלאה למרות זאת.‬
‫ואם אנחנו מתחילים לקבל בחירות אחרות,‬
‫להתנהג בצורה פחות אנוכית,‬
‫אנחנו יכולים לפחות‬ ‫להגיע למצב שבו אנחנו סולחים לעצמנו.‬
‫- 127 אלף עוקבים? -‬
‫- אנשים אוהבים אותו‬ ‫רק כי הוא עם יורש העצר -‬
‫- תפסיק לדפוק את המלוכה! -‬
‫- מישהו צריך לבקר אותו -‬
‫- בוגד במעמד -‬
‫- הנה הכתובת שלו -‬
‫- אתה מגעיל -‬
‫- הומו מכוער! -‬
‫- שייזהר -‬
‫- חחח הוא מבאס -‬
‫היי.‬
‫הכנתי מה שאתה הכי אוהב. פביון.‬
‫חשבתי שנוכל לשבת לדבר.‬
‫אני לא רעב.‬
‫אני לא מבין. יש חמש אפשרויות.‬
‫תקרא את השאלה שוב, ואז תבין.‬ ‫-אולי פשוט ננחש?‬
‫כבר עשיתי את זה.‬ ‫-כן.‬
‫לא הגעת היום לבוריס.‬
‫אוי, פאק! נכון.‬
‫התקשרת לפארימה כדי להלשין עליי?‬ ‫-לא.‬
‫בעצם לא שמעתי ממנה כלום,‬
‫וגם לא מאף אחד אחר, מאז...‬
‫טוב, מאז מה שקרה עם המלכה.‬
‫מה שלומה?‬
‫היא בסדר?‬ ‫-שלומה מצוין.‬
‫טוב,‬
‫בעצם באתי כדי לבקש ממך לחתום על העצומה.‬
‫לפני הביקור של המפקחים מחר.‬
‫למה אתה כל כך רוצה להשתיק את זה?‬
‫אתה מעורב בזה?‬
‫ברור שאתה מעורב בזה.‬
‫לא היו בעיות בבית הספר הזה אם לא היית פה .‬
‫לא אמרתי דבר כזה.‬
‫אין לך מושג...‬
‫רק רגע. מה זאת אומרת "להשתיק את זה"?‬
‫אלה שקרים, המצאות.‬ ‫- אם ככה, אין סיבה לדאגה.‬
‫כן, אבל אתה יותר מכולם אמור לדעת‬
‫ששמועות ושקרים יכולים להרוס הרבה דברים.‬
‫אתה מאיים עליי?‬
‫לא, אני רק מנסה לעזור לך.‬
‫ואם אתה לא מבין את זה, אז על הזין שלי!‬
‫טוב.‬
‫די, אתה יודע טוב מאוד‬ ‫שבתור יורש העצר אני לא יכול לחתום.‬
‫אסור לי לנקוט עמדה.‬
‫בסדר, אבל כבר נקטת עמדה.‬
‫סימון.‬
‫מה קרה?‬
‫אני...‬
‫אני מבולבלת מאוד,‬
‫בקשר לכל מה שקורה.‬
‫ואני רוצה שתדע שאני כן בוטחת בך.‬
‫פשוט דאגתי בכלל כל מה שקורה בבית הספר.‬
‫ובגלל מה שזה עושה לך ולשרה.‬
‫ו...‬
‫אני מרגישה שאני לא יכולה להגן עליכם.‬
‫זה לא משנה יותר.‬
‫בכל מקרה אני לא רוצה להיות שם.‬
‫אני לא רוצה להיות בביארשטה.‬ ‫אני לא רוצה להיות בשום מקום.‬
‫כולם שונאים אותי, ואלה שלא שונאים אותי,‬
‫אוהבים אותי רק כי אני עם וילה.‬
‫כל מה שאני עושה יוצא לא בסדר.‬
‫אוי, לא. תסלח לי, אהוב. תסלח לי.‬
‫מתוק שלי.‬
‫יהיה בסדר. הכול יהיה בסדר.‬
‫לא...‬
‫- בית הספר שלכם‬ ‫קחו אחריות על המורשת שלכם -‬
‫היום הוא יום חשוב מאוד, כידוע לכם.‬
‫יהיו לנו מבקרים ממשרד הפיקוח על בתי הספר.‬
‫לא, די. לא היום. זה רציני.‬
‫עתידו של בית הספר תלוי בחקירה הזאת.‬
‫פליס, השיער שלך.‬
‫הם ייכנסו לשיעורים‬ ‫ויבדקו כל דבר שאנחנו עושות.‬
‫מי שאמורות להתראיין,‬
‫חכו ליד משרד המנהלת בשעה שנקבעה.‬
‫המנהלת ביקשה להודיע שאם תתנהגו היום כראוי,‬
‫ייתכן שחלק מהמגבלות יוסרו.‬
‫וואו, אולי נקבל את הטלפונים שלנו בחזרה!‬
‫שכל אחת תהיה בשיאה, בבקשה.‬
‫את לחוצה?‬
‫כן. זאת אומרת, קצת.‬
‫אבא שלי יבוא. אמא שלי אמרה‬ ‫שאסור ש"יחקרו אותי" בלי נוכחות של הורה.‬
‫בחייך, מותק, את תהיי מעולה.‬
‫ובכוס הזאת יש חמש גולות,‬
‫שלוש אדומות ושתי ירוקות.‬
‫היי.‬
‫דיברתי עם אמא שלי.‬
‫אני כבר לא בעונש.‬
‫היי, ברוכים הבאים. היי.‬
‫הם באים!‬
‫הם באים.‬
‫אתם יכולים לבוא איתי.‬
‫זאת הספרייה שלנו.‬
‫וזה חדר המוזיקה שלנו.‬
‫יורש העצר וסימון‬
‫חברים במקהלת בית הספר המצוינת שלנו.‬
‫יום טוב.‬ ‫-היי.‬
‫תמשיכו בחזרה, ואנחנו נמשיך לאולם ההתעמלות.‬
‫אני לא מבין.‬ ‫הם יצליחו בכלל להגיע ככה להחלטה?‬
‫אף אחד לא ידבר איתם בכנות.‬
‫הלוואי שיכולתי לקבל‬ ‫רגע אחד איתך, בלי הפרעות.‬
‫נצטרך לדאוג שזה יקרה.‬
‫נראה לך?‬ ‫-כן.‬
‫"מסורות עתיקות, השנים חולפות‬ ‫הילרסקה..."‬
‫אז איך הלימודים?‬
‫מה אתה מתכנן לקיץ, וינסנט?‬
‫אני טס ללוס אנג'לס.‬
‫כיף.‬
‫טוב, די עם המשחקים.‬
‫עכשיו המנהלת חייבת‬ ‫לתת לנו לחגוג את ליל ולפורגה.‬
‫כל הרעיון הוא לחגוג‬ ‫את ליל ולפורגה ואז לקבל יום חופש.‬
‫כולם יודעים שיש סיבה לזה שה-1 במאי הוא חג.‬
‫הם מטומטמים.‬ ‫-זה ממש טיפשי.‬
‫אתם יודעים שהסיבה‬ ‫היא לא כדי שתוכלו לחגוג יום קודם, כן?‬
‫מה?‬
‫זה ה-1 במאי.‬ ‫-כן, אז?‬
‫יום הפועלים הבין לאומי?‬
‫בסדר, ומה הסגנון שלהם? איך הם חוגגים?‬
‫זה לא יום שחוגגים.‬
‫זה יום שמפגינים בו.‬
‫בסדר.‬
‫אף פעם לא הפגנתם בו, כנראה.‬ ‫-לא, סימון.‬
‫אני חושב שאתה היחיד פה שעושה את זה.‬
‫תגיד לי, מה התוכנית?‬ ‫אתה הולך לנופף בדגל האדום שלך,‬
‫לשיר שירים ולצעוד בצעדות, נכון?‬
‫מה משפחת המלוכה חושבת על זה?‬
‫נחמד שיהיה לנו יום חופש לפחות.‬
‫אבא?‬ ‫-כן.‬
‫איך היה לך כשלמדת פה?‬
‫אלה היו כנראה‬ ‫השנים השמחות ביותר בחיים שלי.‬
‫אבל הרגשת פעם שאתה שונה?‬
‫כן.‬
‫כשהתחלתי, ניסיתי שיהיה לי סגנון משלי.‬
‫בגדים שונים ומגניבים, שיער גדול ופרוע.‬
‫היית צריכה לראות אותי.‬
‫אבל זה לא ממש אפשרי פה.‬
‫מהר מאוד נראיתי כמו כל השאר.‬
‫כשלמדתי פה הייתי התלמיד‬ ‫השחור היחיד, אז כמובן שבלטתי.‬
‫אנשים היו אומרים "כושי"‬ ‫כאילו שזה רגיל לגמרי.‬
‫טוב...‬
‫ואף פעם לא אמרת כלום? לא דיברת עם מורה?‬
‫לא.‬
‫מה יכולתי להגיד?‬
‫גם הם היו כאלה.‬
‫למדתי מהר מאוד‬
‫להיות טוב פי עשרה מכל האחרים.‬
‫ככה לא היה להם מה להגיד לי.‬
‫ככה מנצחים. תשחקי לפי הכללים ואל...‬
‫תודה.‬
‫פליס אהרנקרונה?‬ ‫-כן.‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫אבא של פליס.‬ ‫-היי.‬
‫זה בסדר, אני יכולה להסתדר לבד.‬
‫אז לחכות לך פה?‬
‫אני שמחה שיכולת לבוא.‬
‫קודם כול, השיחה שלנו חסויה לגמרי.‬
‫השם שלך לא יוזכר בדוח,‬ ‫אז את יכולה לדבר בכנות מלאה.‬
‫זה בסדר?‬
‫כן.‬
‫אז בואי נתחיל בסתיו שעבר,‬ ‫כשהתחלת ללמוד פה.‬
‫איך היה לך ולשאר התלמידים?‬
‫תודה.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫סליחה. רצינו לתת לכם משהו.‬
‫עצומה מטעם התלמידים.‬
‫חתמנו עליה כדי להראות‬ ‫שאנחנו ממש אוהבים את בית הספר.‬
‫לדעתנו, הביקורת התקשורתית‬ ‫הייתה מאוד מוגזמת ולא הוגנת.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫איזו יוזמה נחמדה.‬ ‫-תודה.‬
‫איך הלך?‬
‫נראה כשהם יקבלו החלטה.‬
‫המנהלת?‬
‫נקבל רשות לחגוג את ליל ולפורגה?‬
‫מה נעשה עם זה?‬
‫- הכנסה, מעמד ותמיכה במפלגות -‬
‫למה אף עפרון לא מחודד?‬
‫דרך אגב, פליס...‬
‫מה הם אמרו לך? הם שאלו על הזובורים?‬
‫כן. כן, ברור.‬
‫ומה אמרת?‬
‫ניסיתי להגיד כמה שפחות.‬
‫אבל לא אמרת להם‬ ‫שיש זובורים, נכון? כי הם לא יבינו.‬
‫טוב, לא.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, טוב. יופי.‬
‫יש חגיגות בליל ולפורגה!‬
‫היי, יש ליל ולפורגה!‬
‫מי אמר?‬ ‫-המנהלת.‬
‫אתה צוחק?‬ ‫-אתה צוחק!‬
‫בלי אלכוהול, אבל יהיה אדיר! בואו נשתגע!‬
‫וואו... יש!‬
‫ולפורגה!‬
‫מה?‬ ‫-כן!‬
‫יש ולפורגה!‬ ‫-ולפורגה!‬
‫הולך לך כל כך טוב,‬ ‫שאני חושב שאת מוכנה לשלב השני.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫זאת המיומנות הכי חשובה בנהיגה.‬
‫לשיר תוך כדי נהיגה.‬
‫מוכנה?‬
‫"כי אני יכול להשתנות‬ ‫אני לא אותו דבר, לא לנצח"‬
‫קדימה.‬
‫"אני רוצה אותך בחזרה‬ ‫אני רוצה ימים‬
‫"שאוכל לזכור‬
‫"זה פשוט כמו שאני אומר‬
‫"אני יכול להשתנות‬ ‫אני לא אותו דבר‬
‫"לא לנצח"‬
‫כיכרות זה קשה.‬
‫היי.‬
‫אוגוסט.‬
‫אוגוסט הורן אוף ארמס.‬
‫אני חבר של שרה.‬
‫מיקה. מיקה אוף אריקסון.‬
‫אבא של שרה.‬
‫נעים מאוד.‬
‫כן, נעים.‬
‫הוא נראה נחמד, אבא שלך.‬
‫הוא בתקופה טובה.‬ ‫בדרך כלל זה לא נמשך הרבה זמן.‬
‫כמו אבא שלי.‬
‫אבל עדיף אבא עם תקופות רעות‬ ‫מאשר להיות בלי אבא בכלל.‬
‫למה אתה פה, אוגוסט?‬
‫אני...‬
‫אני כעסתי מאוד‬
‫בגלל שדיברת עם המשטרה.‬
‫ואני מבין אותך. הגיע לי.‬
‫הגיע לי. זה היה באשמתי.‬
‫אני אכזבתי אותך ראשון.‬
‫עכשיו אני מבין את זה,‬
‫אבל אני לא רוצה ש...‬
‫תהרסי את החיים שלך, כי את...‬
‫את היחידה שיכולתי לדבר איתה אי פעם.‬
‫את היחידה שהבינה אותי אי פעם,‬
‫ואני מתגעגע אלייך.‬
‫אני כל כך מתגעגע אלייך שזה כואב לי.‬
‫מה שהיה בינינו היה טוב.‬
‫גרמת לי להרגיש‬ ‫שאני יכול להיות אדם יותר טוב...‬
‫אוגוסט!‬
‫בבקשה.‬
‫לפחות תחזרי לבית הספר.‬
‫אני לא רוצה להיות הסיבה לזה שאת לא חוזרת.‬
‫ביי, אוגוסט.‬
‫איזו התרגשות!‬ ‫-ליל ולפורגה יהיה אדיר.‬
‫טוב מאוד.‬
‫כן.‬
‫לא, לא. רק רגע.‬
‫ניתן לך לעשות את זה,‬ ‫כי שום דבר לא יצא כמו שצריך.‬
‫לא!‬
‫לא! את תעוורי אותי!‬
‫- הילרסקה‬ ‫הכנות לליל ולפורגה -‬
‫המנוי אליו הגעתם אינו זמין כרגע.‬
‫היי, אמא. זה שוב אני.‬
‫תתקשרי אליי.‬
‫הבחור הזה, אוגוסט...‬
‫הוא רצה משהו מיוחד?‬
‫הוא...‬
‫רצה שאחזור לבית הספר.‬
‫אמרתי לו שזה לא אפשרי.‬
‫כי...?‬
‫כי שום דבר לא בסדר.‬
‫עשיתי משהו לא בסדר.‬
‫טוב, בנושא...‬
‫של לעשות דברים שהם לא בסדר, אני קצת מומחה.‬
‫החרדה שמתלווה לזה...‬
‫זאת התחושה הכי גרועה בעולם.‬
‫סחבתי איתי הרבה אשמה ובושה‬ ‫על זה שאכזבתי אותך ואת סימון.‬
‫אז כשלינדה ואני התגרשנו,‬
‫פשוט ויתרתי.‬
‫אבל אני וסימון‬ ‫היינו אלה שלא רצינו לראות אותך.‬
‫בעצם אני לא רציתי לראות אותך.‬
‫ברור שלא רצית,‬ ‫אבל הייתי צריך להילחם עליכם.‬
‫במקום זה ריחמתי על עצמי,‬ ‫ופשוט רציתי לברוח.‬
‫הרגשתי שאני תקוע.‬
‫לא לקחתי את התרופות להפרעת הקשב שלי,‬ ‫הרגשתי נורא, ושום דבר לא הסתדר.‬
‫כשלקחתי את התרופה, הרגשתי שאני אדם אחר,‬
‫ויכולתי ללכת לשתות עם חברים.‬
‫פתאום בלעתי שלושים בירות‬ ‫ולא חזרתי הביתה כל סוף השבוע.‬
‫לא יכולתי להתמודד עם האכזבה שלכם.‬
‫אז הכול התחיל מההתחלה.‬
‫אתה חושב שזה מה שיקרה לי?‬
‫לא.‬
‫יכול להיות שירשת את האבחנה שלי, שרה,‬
‫אבל את לא אני.‬
‫מה שאני מנסה להגיד‬
‫זה שהאשמה והבושה...‬
‫אני חושב שאת ואני מרגישים‬ ‫את הרגשות האלה יותר מאחרים,‬
‫אבל אל תיתני להם לשלוט בחיים שלך.‬
‫את מבינה?‬
‫"החורף סער מבין ההרים‬
‫"פרחי הדבקה מפשירים ומתים‬
‫"אור האביב מחייך במעיינותינו‬
‫"והשמש נושקת לים יולי החמים‬
‫"הים זוהר בשקיעה אדומה וחמימה‬
‫"בוהק כמו זהב וכחול עמוק‬
‫"האחו היפהפה מזמין אותנו‬
‫"וגם הנחלים שבו בוהקים באור"‬
‫צעירים יקרים,‬
‫מזה למעלה מ-120 שנה,‬ ‫ליל ולפורגה נחגג פה, בהילרסקה.‬
‫אנחנו מקבלים ביחד את פני האביב,‬
‫ומקדישים תשומת לב מיוחדת לבוגרינו לעתיד.‬
‫אתם יכולים לחבוש כעת‬ ‫את כובעי הבוגרים שלכם בגאווה.‬
‫"הרוחות לא מצייתות‬ ‫הן לוחשות ומשחקות‬
‫"כן, כמו בני זוג מאוהבים בלי דאגות‬
‫"הנהרות זורמים ולא מאטים‬
‫"עד שהם מגיעים לים‬
‫"לבי פועם, התאבלו והאזינו‬
‫"לצלילי קרן היער שהולכים ונעלמים‬
‫"הרוחות משחקות בצער‬ ‫לא‬
‫"הן ממתינות בעמק העמוק"‬
‫תחשבי על זה ככה.‬
‫אם את יכולה לעשות‬ ‫את זה, את יכולה לעשות הכול.‬
‫תתקשרי אליי כשתרצי, ואני אבוא לקחת אותך.‬
‫לעזאזל, סימון. זה היה נורא.‬
‫לא ידעתי שיהיה כל כך נורא לשיר מול כולם.‬
‫לא ידעת?‬ ‫-לא.‬
‫איך אתה עושה את זה?‬
‫מה? אתה נושא נאומים מול כל בית הספר,‬
‫או מול כל המדינה.‬
‫כן, אבל...‬
‫נראה שאתה ממש נהנה מזה.‬
‫אתה פשוט עומד שם‬ ‫ומרגיש רגשות, ואתה פתוח וכן.‬
‫כן, אבל... הפעם זה לא מה שקרה.‬
‫עכשיו יותר קשה לי להירגע כשאני שר.‬
‫זה כבר לא כיף כמו פעם.‬
‫מתי האוטובוס שלך?‬
‫בתשע ועשרה.‬
‫חשבתי ש...‬
‫כולם פה בחוץ.‬
‫היי, הגעתם למיקה.‬ ‫אני לא יכול לדבר כרגע, אבל תשאירו...‬
‫שרה? היי!‬
‫היי.‬
‫כיף לראות אותך.‬
‫גם אותך.‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫איך היא יכולה להראות את הפנים שלה?‬
‫לא, אני יודעת.‬
‫בואו פשוט נלך.‬
‫"באחו שלנו גדלות אוכמניות‬
‫"הו, עונג מתוק‬
‫"ואם תרצה בי, נצא החוצה‬
‫"אל החבצלות והנוריות‬
‫"אל הוורדים ואל המרווה‬
‫"אל המנטה הנהדרת‬
‫"אל האושר שבלב‬
‫"פרחים יפהפיים יזמינו אותנו לריקוד‬
‫"הו, עונג מתוק‬
‫"ואז אתך לך עושר אהבה‬
‫"אל החבצלות והנוריות‬
‫"אל הוורדים והמרווה‬
‫"אל המנטה הנהדרת‬
‫"אל האושר שבלב"‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אוי, שיט...‬
‫סליחה...‬
‫נרדמתי.‬
‫הטלפון שלי היה על שקט.‬
‫שתית?‬
‫מה? לא, לא, אני...‬
‫פשוט נרדמתי. הייתי מותש.‬
‫איך הלך?‬
‫חרא.‬
‫אבל שרדתי.‬
‫אני חוזרת ביום שני.‬
‫מעולה.‬
‫אבל עכשיו אני רוצה לישון, אז...‬
‫כן, בטח.‬
‫איך הרגשת כשראית את שרה היום?‬
‫למען האמת, אני לא יודע.‬
‫אני פשוט מרגיש ריק.‬
‫בכל זאת, היא התלוננה עליו.‬
‫כן.‬
‫אבל איך יכול להיות‬ ‫שהייתה לנו את אותה ילדות‬
‫ויש לנו את אותם גנים,‬ ‫ובכל זאת אנחנו כל כך שונים?‬
‫שנקודת ההשקפה שלנו על העולם כל כך שונה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אתה חושב שתוכל לסלוח לה?‬
‫אתה היית יכול?‬
‫אריק לא היה עושה לי דבר כזה.‬
‫הוא היה זה שהגן עליי ודאג לי.‬
‫כן.‬
‫אני פשוט מרגיש‬
‫שאם תמיד הייתי שם בשבילה,‬
‫ועשיתי הכול בשבילה...‬
‫והיא עשתה לי דבר כזה...‬
‫אז כל אחד יכול לעשות לי דבר כזה.‬
‫אז איך...‬
‫איך אני יכול לבטוח במישהו?‬
‫אתה יכול לבטוח בי.‬
‫ביארשטה, אנחנו קוראים בשביל כולם!‬
‫נחמד.‬
‫תפגינו קצת סולידריות, אנשים.‬
‫תתמכו במועדון האהוב עליכם,‬ ‫ביארשטה BK, שכובש שער אחרי שער.‬
‫תוכלו לזכות בפרסים מעולים.‬ ‫בואו לקנות כרטיס הגרלה.‬
‫עשרים קרונות, זה כלום.‬ ‫תתמכו במועדון האהוב עליכם, ביארשטה BK.‬
‫- שוויון -‬
‫היי, סימה, אתה נראה‬ ‫כאילו שאתה מוכר דברים אחרים.‬
‫חה-חה. מצחיק מאוד.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫שני כרטיסים, בבקשה.‬
‫כן. ארבעים קרונות.‬
‫בבקשה, תבחרו.‬
‫תודה.‬
‫רציתי רק להגיד...‬
‫אתה סוג של אליל בבית שלנו.‬
‫מה שאתה ויורש העצר עושים...‬
‫לדעתנו אתם ממש אמיצים.‬
‫כן.‬
‫בסדר. נחמד.‬
‫אתה יכול להצטלם איתנו?‬
‫כן.‬
‫אם זה בסדר, זאת אומרת.‬ ‫-כן.‬
‫זה ישמח אותנו מאוד.‬ ‫-בטח.‬
‫את רוצה שאצלם אתכם?‬ ‫-זה יהיה נחמד.‬
‫בסדר. צ'יז!‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫ביי.‬ ‫-תשמרו על עצמכם.‬
‫ביי. תודה.‬
‫- מגן75 תייגה אותך -‬
‫- רק אהבה. 1 במאי בביארשטה. -‬
‫רוש.‬
‫תסתכלי.‬
‫אוי, ממש חמוד!‬
‫הוא כזה חמוד.‬
‫ומכרת שני כרטיסים. הולך לך טוב.‬
‫בום.‬ ‫-קדימה. בסדר, תמשיך למכור.‬
‫- לאשר ולפרסם? -‬
‫- שתף -‬
‫- התמונה שותפה -‬
‫שעת הטלפון לא אמורה להתחיל עכשיו?‬
‫לא, היא מתחילה...‬ ‫-היא מתחילה עכשיו.‬
‫טלפונים!‬
‫תירגעו. אחד-אחד.‬
‫תודה, אב הבית.‬
‫יהיו לי 20,000 שיחות שלא נענו.‬
‫קדימה, הנרי.‬
‫זה לא רציני. ראיתם את זה?‬
‫אתה עוקב אחרי סימון?‬
‫כן. צריך קצת צחוקים בחיים.‬
‫ידעתי שסימון סוציאל-דמוקרט,‬
‫אבל לא ידעתי שהוא כל כך פעיל ב...‬
‫במאבק.‬
‫היכון לקרב!‬
‫קדימה, חברים!‬
‫שכר שווה לבנים ולבנות!‬
‫נקניקיות סויה בחינם לילדים!‬
‫- למחוץ את המעמד העליון -‬
‫היי, פארימה.‬ ‫-היי, וילהלם.‬
‫לא היית אמור לדבר עם סימון?‬
‫ניסיתי. אולי לא הייתי מספיק ברור.‬
‫התמונה שהוא העלה כבר הגיעה לכותרות.‬
‫בגלל המצב הבריאותי של אמא שלך,‬ ‫אתה צריך לגלות יותר אחריות.‬
‫תדבר איתו.‬
‫אחרת אנחנו נדבר איתו.‬ ‫-אני אתקשר אליו עכשיו.‬
‫היי.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני...‬
‫ראיתי את התמונה שהעלית.‬
‫ממש חמוד, נכון?‬
‫אני לא מאמין‬ ‫שיש לי מעריצים קטנים בביארשטה.‬
‫יש לי הרגשה שנוכל ממש לשנות דברים.‬
‫כן. אבל סימון...‬
‫אתה חייב להבין‬ ‫שאתה לא יכול להעלות כל דבר לרשת.‬
‫הלו?‬
‫סימון?‬
‫סימון, הלו?‬
‫- משטרה -‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬