‫אז הוא פשוט הלך?‬
‫הוא לא נשאר לישון ולא כלום?‬
‫לא.‬
‫אז זה באמת נגמר?‬
‫יש לי תחושה שאצלכם זה אף פעם לא נגמר באמת.‬
‫הוא אמר שהוא לא מאוהב בך או...?‬
‫לא, הוא לא אמר את זה, אבל...‬
‫לא יודע. היית צריכה לראות את הפנים שלו.‬
‫הוא ממש התכוון לזה.‬
‫והוא צודק. זאת אומרת, אני מבין אותו.‬
‫אני חייב לקחת אחריות על הבעיות שלי.‬
‫אני לא יכול לגרור אותו למטה איתי.‬
‫קח.‬
‫תודה.‬
‫- דרך המלך -‬
‫הילרסקה!‬
‫היי.‬
‫-מה שלומך?‬
‫הצלחת לישון?‬
‫אני חושב שאבריז היום מבית הספר.‬
‫אני לא מסוגל לפגוש אותו.‬
‫אבא פה?‬
‫"אני מצטער. אני אוהב את שניכם.‬
‫"אני רוצה שתיקחי את המכונית.‬
‫"תגלי את העולם.‬
‫"אבא."‬
‫עושה רושם שצדקת מההתחלה.‬
‫היה עדיף שלא יהיה לנו שום קשר איתו.‬
‫זה סתם מאכזב.‬
‫בעצם אני לא יודעת.‬
‫אני חושבת...‬
‫אני חושבת שאתה צדקת מההתחלה.‬
‫אתה מעז לתת לאנשים עוד הזדמנות.‬
‫זה אמיץ.‬
‫או סתם מטומטם.‬
‫הוא תמיד יהיה כזה.‬ ‫-אולי.‬
‫אבל זה לא אומר‬ ‫שאני לא רוצה אותו בחיים שלי.‬
‫אולי יש אנשים שאף פעם לא יהיה לגמרי טובים.‬
‫אבל זה לא אומר שאנחנו לא צריכים אותם.‬
‫מה קורה פה?‬
‫אבא נתן לי את המכונית שלו.‬
‫מה?‬
‫כן.‬
‫אתה בטוח שאתה לא בא‬ ‫לבית הספר? אני יכולה להסיע אותך.‬
‫אני בטוח.‬
‫ראית? היא תהיה בסדר.‬
‫וגם אתה תהיה בסדר.‬
‫"לאן הלך הנצח שלנו?‬
‫"איך שכחנו את סודו הקדוש?‬
‫"יומנו הפך קצר‬
‫"אנו נלחמים בעווית‬ ‫מתעצבים בקרב‬
‫"יצירה נצחית‬ ‫שמהותה היא הזמן‬
‫"אך דמעות..."‬
‫רמירז?‬ ‫-כן?‬
‫אני יכולה לדבר איתך?‬ ‫-כן, ודאי.‬
‫שרה, את יכולה להמשיך?‬
‫"אך דמעות נצחיות עדיין זולגות‬ ‫אל זרועותינו‬
‫"בעוד אנו נעדרים..."‬
‫רגע, חכי. שקט.‬
‫שרה, את יודעת איפה סימון?‬
‫בבית. הוא מבריז היום.‬
‫אני חוששת שעלינו להפסיק את השיעור.‬
‫למעשה, כל היום הזה מבוטל.‬
‫המפקחים קיבלו החלטה.‬
‫הם אסרו על בית הספר להמשיך לפעול.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫אני בהלם בדיוק כמוכם.‬
‫מה שאני רוצה זה שתחזרו למעונות שלכם.‬
‫תקבלו שם מידע נוסף.‬
‫מי אמר?‬ ‫-טירוף.‬
‫"בית הספר הילרסקה ננזף‬
‫"מספר פעמים בעשור האחרון, וכעת התברר‬
‫"שבית הספר לא נקט צעדים חזקים מספיק‬ ‫כדי לעצור את ההתעללות המערכתית."‬
‫"לא נקט צעדים חזקים מספיק"?‬ ‫הם לקחו לנו את כל הכיף.‬
‫כל הכבוד, יורש העצר!‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫נאמת פעם אחת, ובית הספר נסגר.‬
‫זה בטח שיא.‬ ‫-די, וינסנט, זה לא קשור אליי.‬
‫זה מוטמע פה בקירות.‬ ‫-בקירות? בסדר.‬
‫"רבים מהתלמידים הנוכחיים מעידים ש..."‬
‫מי פה דיבר עם המפקחים?‬
‫הא? אני רציני. מי פה דיבר עם המפקחים?‬
‫למה את מסתכלת עליי?‬ ‫-כי אותך ראיינו.‬
‫ואת לא מוכנה לדבר על זה.‬ ‫-תגידי לנו מה אמרת.‬
‫אבל זה לא בגללי!‬ ‫הם דיברו על נזיפות במשך עשר שנים!‬
‫זה לא בגללי!‬
‫את כל הזמן מתגוננת.‬ ‫-מתגוננת? אתן תוקפות אותי.‬
‫לא אמרתי שום דבר!‬
‫איזה בן זונה אמר את זה!‬
‫אתה מוכן...‬ ‫-תשתוק כבר!‬
‫אתה מוכן להפסיק?‬
‫מה נסגר איתך?‬ ‫-מישהו הלשין!‬
‫תעמוד ותודה בזה! תגיד לנו מה אמרת!‬
‫אתם מוכנים לשתוק כבר?‬
‫שקט!‬
‫תפסיקו להאשים אחד את השני!‬
‫זה נגמר! זה הסוף!‬
‫זה עצוב מאוד, אבל...‬
‫אולי נהיה פשוט עצובים?‬
‫זה...‬
‫כן. סליחה, חבר'ה.‬
‫קצת איבדתי את זה.‬
‫כן, כולנו מצטערים. זה...‬
‫קיבלנו אישור זמני‬
‫להשאיר את בית הספר פתוח עד סוף השנה,‬
‫אבל כרגע נראה שהלימודים לא ייפתחו בסתיו.‬
‫מה?‬
‫זה אומר גם שתצטרכו לרוקן את החדרים שלכן,‬
‫לקחת את כל החפצים האישיים שלכן הביתה בקיץ,‬
‫ולהיפרד מחברותיכן ללימודים.‬
‫אני באמת מצטערת.‬
‫זה כמו סיוט, כל הבלגן הזה.‬
‫זה עצוב.‬
‫...לא ראויים, שהובילו‬
‫להחלטה שעל פנימיית הילרסקה להיסגר...‬
‫וואו.‬ ‫-מטורף לגמרי.‬
‫ההודעה פורסמה לפני שעות ספורות.‬
‫נמשיך לשוחח על המשמעות מבחינת...‬
‫אז מה נעשה עכשיו?‬
‫אולי אמא צודקת וכדאי לעבור דירה.‬
‫אתה רוצה לגור בעיר גדולה,‬ ‫ויש לנו משפחה בגטבורג.‬
‫באמת.‬
‫גטבורג?‬
‫זאת העיר הכי גרועה בעולם.‬ ‫אסור לכם לעזוב את ביארשטה.‬
‫לא יודע, אולי בסוף זה לא כזה רעיון גרוע.‬
‫מה זאת אומרת? למה לא למריהברג?‬
‫בדיוק.‬
‫אם זה מה שאתה רוצה, זה בסדר.‬
‫אני אסתדר.‬
‫אני יודע, אבל אולי יהיה נחמד‬
‫לפתוח דף חדש לגמרי.‬
‫גם בשבילי.‬
‫אתה מנסה לברוח מווילה?‬
‫הוא לא יבוא לגור בביארשטה.‬ ‫-בדיוק. זאת העיר שלך.‬
‫לא, אבל...‬
‫הכול עדיין מזכיר לי אותו.‬
‫סימון, אנחנו מבינים את זה.‬
‫כן, יש לך הרבה דברים על הראש.‬
‫בית הספר, אם לעזוב או לא, וילה...‬
‫וילהלם, אתה לא צריך לדאוג בגלל זה.‬
‫כבר הכנו תוכניות חלופיות לסמסטר הראשון.‬
‫משפחת המלוכה הנורווגית‬ ‫מרוצה מאוד מ"אקול שנטקלר".‬
‫לא נודיע שום דבר עד שהכול יסתדר, כמובן.‬
‫כן. מה אמא ואבא אומרים?‬
‫מצבה הבריאותי של המלכה קצת לקוי כרגע,‬
‫אז הם מתמקדים בזה.‬
‫אבל, וילהלם, אני אנסה לדאוג‬ ‫שהם יגיעו ליום הלימודים האחרון.‬
‫ושתיסעו משם ישירות לסולידן,‬
‫שם המלכה תוכל להתמקד‬ ‫במנוחה ובטיפול בכל העסק הזה.‬
‫...כרגע, אבל הכול יסתדר.‬
‫- משבר‬ ‫קארין בויה -‬
‫לחיי הילרסקה.‬ ‫-הילרסקה.‬
‫לחיי הילרסקה.‬
‫רוצים לעשות משהו?‬ ‫אי אפשר סתם לשבת פה ולבכות.‬
‫בואו נעשה מסיבה.‬
‫הא? מסיבה ממש מופרעת.‬ ‫-כן.‬
‫בטח. נשאר לנו אלכוהול מהארוחה החגיגית.‬
‫זה לא יהיה מדכא?‬
‫כמו הלוויה.‬
‫לא יכול להיות יותר מדכא מעכשיו.‬
‫אנחנו האחרונים שנסיים את הילרסקה,‬
‫אז בואו נגדל ביצים‬ ‫ונראה להם מה אנחנו חושבים.‬
‫מסיבה אחת אחרונה בארמון.‬ ‫-נפנה הכול.‬
‫מעולה.‬ ‫-מעולה.‬
‫צריך להיזהר. אני לא יכול‬ ‫לקחת סיכון שיהיה בלגן או שיקרה משהו.‬
‫מה זאת אומרת? הכול נדפק גם ככה.‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫טוב, אני...‬
‫אני הגיבוי של וילה.‬
‫זאת אומרת, לא רק בתור לכתר,‬
‫גם בעבודה הממשית של משפחת המלוכה.‬
‫אני אפילו אקבל תואר רשמי.‬
‫פאק.‬
‫כן.‬
‫וואו, קשוח.‬
‫כן, זה לא נשמע כיף.‬
‫זה כבוד.‬
‫כן, בטח, אבל היית בעמדה מושלמת.‬
‫היית בפנים, אבל בלי שום אחריות.‬
‫יכולת ליהנות מהזוהר.‬ ‫-בדיוק. לחגוג מאחורי הקלעים.‬
‫היו לזה רק יתרונות.‬
‫אבל עכשיו אתה שייך להם.‬
‫עצוב מאוד, אוגוסט.‬
‫כדאי להתקרב למשפחת המלוכה,‬ ‫אבל לא להיות אחד מהם.‬
‫אבל מצד שני, זה טוב מאוד מבחינתנו.‬
‫מבחינתנו זה מדהים.‬ ‫-כן.‬
‫זאת עמדה מצוינת.‬
‫נוכל להתרכז בלארגן מסיבות,‬ ‫להשתכר ולחגוג בטירוף.‬
‫כן. מעולה.‬
‫היי.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני...‬
‫אני מרגיש...‬
‫ריק.‬
‫ומפוחד.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני חושב שהכול ממש מוזר, זה הכול.‬
‫זה שבית הספר נסגר.‬
‫לא כל מה שקרה פה היה טוב, אבל...‬
‫אבל זה היה חשוב לי מאוד.‬
‫בכל מקרה.‬
‫סימון, רציתי רק להגיד...‬
‫פשוט...‬
‫רציתי רק להגיד...‬
‫היי. מה אתם הולכים ללבוש הערב?‬
‫כי בעצם רוקנתי את הארון שלי,‬
‫ומצאתי רק דבר לבן אחד, והוא כבר אפור.‬
‫עוד לא חשבתי איך להתגנב החוצה,‬
‫אז אני לא יודע אם אבוא.‬
‫בסדר.‬ ‫-יכול להיות שגם אני לא אבוא.‬
‫בחייכם, אתם חייבים לבוא!‬
‫יהיה פיצוץ.‬
‫יש לנו יין, אלכוהול,‬ ‫המון שוטים. כל מיני דברים.‬
‫כן, נראה. אני חייב ללכת.‬
‫העניין הוא שאנחנו חייבים להיות ביחד.‬
‫זה הלילה היחיד שלנו ביחד, אולי לנצח.‬
‫אתם בסדר?‬ ‫-כן!‬
‫אב הבית!‬
‫רבותיי. הילרסקה!‬
‫הילרסקה!‬
‫שלום.‬
‫למה אתה עוד לא מוכן?‬
‫בוא, זאת המסיבה האחרונה שלנו.‬
‫ממש אין לי מצב רוח.‬
‫גם לי לא, למען האמת,‬ ‫אבל מה עוד אפשר לעשות?‬
‫להישאר פה ולהרגיש חרא ביחד?‬
‫היי, זה לא עד כדי כך נורא, נכון?‬
‫לא.‬
‫לא, זה באמת לא עד כדי כך נורא.‬
‫חוץ מזה שאני...‬
‫איבדתי את אהבת חיי ו...‬
‫גרמתי לבית הספר להיסגר,‬
‫ואמרתי לאמא שלי‬ ‫המון דברים שלא הייתי אמור להגיד,‬
‫שכנראה יהפכו אותי למלך בגיל 18.‬
‫אבל את צודקת, זה לא כל כך נורא.‬
‫אם ככה, אתה ממש צריך לנסות לשחרר את זה.‬
‫ליהנות קצת.‬
‫בחייך.‬
‫הבאתי איתי קצת מוטיבציה.‬
‫"לה בלאנק"?‬
‫זה הלילה האחרון שלנו.‬
‫יהיה לנו אדיר ביחד.‬
‫בשבילך.‬
‫טוב, קום.‬
‫נסיך המסיבות. בסדר, תחליף בגדים, כי זה...‬
‫למה?‬ ‫-וילה, זאת מסיבה בלבן.‬
‫בלי להתווכח.‬
‫אבל...‬
‫איך נעשה את זה? נקפוץ מהחלון, או...?‬
‫אני יכולה לעשות למאבטחים קונג פו.‬ ‫-יודעת מה?‬
‫מולין, תיכנסי.‬
‫היי.‬
‫אני הולך למסיבה הלילה,‬
‫ואני יודע שאריק עשה‬ ‫דברים יותר גרועים בזמנו.‬
‫חשבתי שתוכלו לבוא איתי,‬
‫לשמור על מרחק סביר,‬
‫ולדאוג שלא אסתבך בשום דבר.‬
‫אני לא אצטרך לברוח. כולם מרוויחים. בסדר?‬
‫קדימה, קדימה!‬
‫הנה.‬
‫תובילי אותנו.‬
‫אני בקושי הולכת איתן.‬
‫רציתי לנעול אותן בניו יורק.‬
‫אז אתה אומר שיש היום‬ ‫את המסיבה האחרונה של הילרסקה,‬
‫ואתה לא הולך?‬
‫כן, יכול להיות שווילה יהיה שם.‬
‫אני לא יודע אם אסתדר עם לראות אותו.‬
‫היה ממש קשה לראות אותו בבית הספר.‬
‫כן, אמרת לנו.‬
‫טוב,‬
‫אם אתה מרגיש שאמרת הכול‬
‫ושסגרת את המעגל, אז אולי אתה לא חייב ללכת.‬
‫כן, אבל...‬
‫איך אפשר לדעת?‬
‫לדעת מה?‬
‫איך אפשר לדעת שהכול באמת סגור?‬
‫אי אפשר לדעת, כנראה.‬
‫כשלא הכול סגור, אז יודעים.‬
‫בחייך, סימה, זה גם הלילה האחרון.‬
‫מה אם לא תראה יותר את וילה אף פעם?‬
‫מוכנים?‬
‫בואו נלך.‬ ‫-בסדר.‬
‫קדימה, הנרי!‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫- פעם אח, תמיד אח -‬
‫לחיים.‬
‫הייתי צריך‬
‫פרידה אחת אחרונה‬
‫מכל זה.‬
‫אני מצטער...‬
‫שהיית צריך לעבור את מה שעברת‬
‫בזובור שלך.‬
‫ואני מצטער שאריק היה זה שעשה לך את זה.‬
‫זה לא היה רק הוא.‬
‫היו...‬
‫עוד הרבה שהיו מעורבים.‬
‫זה לא בסדר בכל זאת.‬
‫היי...‬
‫אתה יודע שאריק אהב אותך...‬
‫יותר מכל דבר אחר בעולם.‬
‫הסרט הזה,‬
‫עם שני הבחורים, לא הייתה לו שום משמעות.‬
‫אריק היה אוהב אותך, לא משנה מה.‬
‫ואני...‬
‫ממש מצטער...‬
‫על הכול.‬
‫באמת.‬
‫סליחה, וילהלם.‬
‫תודה.‬
‫לקחת את היין?‬ ‫-הנה, תחזיקי.‬
‫טוב, תני לי אותו.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫היי.‬
‫אוגוסט שם בפנים, אם את מחפשת אותו.‬
‫לא, חיפשתי אותך.‬
‫אל תשקרי, אני יודעת למה את פה.‬
‫אני לא משקרת.‬
‫אז אין לך רגשות כלפיו?‬
‫פרדריקה ראתה אותך איתו בארוחה.‬
‫כן.‬
‫יש לי רגשות כלפי אוגוסט.‬
‫אבל יש לי...‬
‫רגשות יותר חזקים ויותר חשובים כלפייך.‬
‫וכלפי סימון, ו...‬
‫כלפי עצמי.‬
‫את זוכרת שעזרת לי להקיא פה?‬
‫זה היה היום הכי טוב בחיים שלי.‬
‫את...‬
‫אמרת שאת חושבת‬ ‫שהשיער שלי יפה כשהוא מתולתל.‬
‫זה אולי נשמע טיפשי, אבל...‬
‫זה היה חשוב לי מאוד.‬
‫הבנות האחרות לא הבינו‬ ‫שהייתי קמה שעה לפני הזמן‬
‫כדי להחליק ולסדר את השיער.‬
‫אני חושבת שאני אשמה בזה שבית הספר נסגר.‬
‫אמרתי למפקחים את האמת.‬
‫בסדר.‬
‫סיפרתי להם על ההיררכיה בבית הספר.‬
‫סיפרתי להם על הזובורים שלנו.‬
‫ממש אמרתי להם הכול.‬
‫יופי.‬
‫יופי?‬
‫כן. למה שתשקרי?‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫גם אני התגעגעתי אלייך.‬
‫שלום? פליס!‬
‫בואי!‬ ‫-אני כבר באה.‬
‫כמה זמן את צריכה כדי להשתין?‬
‫להתראות.‬
‫בואי, מתוקה, בואי לרקוד.‬
‫משמיעים את השיר שלנו.‬
‫ראית את הנרי? הוא התעלף על הרצפה.‬
‫כן, הוא הקיא.‬
‫היי!‬ ‫-היי.‬
‫היי. כיף לראות אותך שוב.‬
‫גם אותך.‬
‫מי... מי נתן לכם להיכנס?‬
‫תשתקי.‬
‫מה? הם אפילו לא לומדים פה.‬
‫הרדאר שלי לגמרי מקולקל?‬ ‫-מה?‬
‫הרדאר שלי לגמרי מקולקל?‬ ‫-לא, לא. תירגעי.‬
‫- הילרסקה ז"ל -‬
‫- זין על המפקחים -‬
‫יודעים מה? אני פשוט‬ ‫אגיד את זה. אני מת עליכם.‬
‫חבר'ה, תקשיבו לי. חבר'ה!‬
‫כן.‬ ‫-יש לי משהו להגיד.‬
‫כן?‬ ‫-אבל אסור לכם לצחוק, בסדר?‬
‫לא.‬ ‫-תבטיח.‬
‫תגיד את זה, אחי.‬
‫אני...‬
‫אני... שוכב עם בנים.‬
‫בחייך, ניסה, למה שנצחק?‬
‫ולמה לא אמרת כלום?‬
‫כי לא מצאתי אף אחד שנראה לי מיוחד או ש...‬
‫אתה יודע, מישהו שבאמת מוצא חן בעיניי.‬
‫מה נסגר? אנחנו נטפל בזה. אתה חתיך.‬
‫באמת, אתה יכול להשיג‬ ‫את מי שבא לך. אנחנו נטפל בזה.‬
‫אתה הגבר הכי טוב בעולם.‬ ‫-תודה, אחי.‬
‫הכי טוב...‬
‫שרה?‬
‫היי.‬
‫סליחה, אני...‬
‫פאק, אני... אני שיכור.‬
‫פשוט שמחתי לראות אותך.‬
‫זה לא העניין.‬
‫השנה כמעט נגמרה. לאף אחד לא אכפת.‬
‫אנחנו לא צריכים להתחבא יותר.‬
‫אוי...‬
‫חשבתי על הכול. כשאתחיל את הטירונות,‬
‫אני אוכל לבוא בסופי שבוע,‬ ‫ונוכל פשוט להיות ביחד.‬
‫אוגוסט, זה נגמר.‬
‫בסדר.‬
‫למה?‬
‫כי זה לא מה שאני רוצה.‬
‫שרה.‬
‫את רואה אותי.‬
‫מה שיש בינינו זה משהו אחר, אמיתי.‬
‫נכון? את לא יכולה להכחיש את זה.‬
‫אני רואה מי אתה, אוגוסט,‬ ‫אבל אני לא חושבת שאתה רואה אותי.‬
‫אתה מאוהב במי שאתה כשאתה איתי.‬
‫זה לא אותו דבר.‬
‫אבל התנשקת איתי בארוחה, ועכשיו זה נגמר?‬
‫אני מוכן לעשות הכול. נברח ביחד לאיזה...‬
‫לא.‬
‫שרה...‬
‫כן.‬
‫אז זהו זה?‬
‫את פשוט מחליטה שזה נגמר, וזה נגמר?‬
‫פשוט ככה?‬
‫לתמיד?‬
‫לא, אני...‬
‫אני לא יכול...‬
‫אני לא יודע אם אני יכול...‬
‫להסתדר עם זה.‬
‫זה יעבור.‬
‫היי.‬
‫אולי כדאי שנלך.‬ ‫-למה?‬
‫אני רוצה לשבת פה.‬ ‫-בוא.‬
‫היי.‬
‫אפשר פשוט לשכוח את כל מה שקרה?‬
‫ללילה אחד?‬
‫מה... מה זאת אומרת?‬
‫בלי משפחת מלוכה, בלי נסיך,‬ ‫בלי סוציאליסט, בלי דרמות.‬
‫בלי לפני. בלי אחרי.‬
‫רק ההווה.‬
‫לילה אחרון ביחד.‬
‫מגיע לנו.‬
‫אני... זה נשמע לי טוב.‬
‫אני אסתבך עם מולין כשאחזור לשם.‬
‫זה שווה את זה.‬
‫"צריך להיות טיפש כדי להישאר שפוי‬
‫"צריך להיות טיפש כדי להישאר שפוי"‬
‫אני זוכר את היום ההוא.‬
‫גם אני.‬
‫איך השתפנת בכיתה.‬
‫זה לא נכון.‬
‫זה לא נכון. לא השתפנתי.‬
‫אז למה לא אמרת שום דבר?‬
‫לא יכולתי.‬
‫סימון, אני לא מבין.‬
‫איך יכול להיות שזה נגמר בינינו?‬
‫אנחנו לא יכולים פשוט להמשיך לריב?‬
‫איך אתה יכול פשוט להתגבר עליי?‬
‫פשוט ככה?‬
‫אני לא מבין.‬ ‫-וילה.‬
‫חשבתי שאנחנו זה הדבר האמיתי.‬
‫היינו הדבר האמיתי.‬
‫וכשהיינו, זה היה טוב.‬
‫בוקר טוב.‬
‫- סימון: הנה מתנת יום ההולדת שלך.‬ ‫בדיוק סיימתי אותה. -‬
‫- שיר_וילה.mp3 -‬
‫"היינו שנינו יחד‬
‫"אני לא רוצה לשכוח‬
‫"אבל תבטיח, תישבע‬
‫"שאלה שלא מבינים‬
‫"לא יגרמו לך להחביא את זה‬
‫"את מי שאתה, עמוק בפנים‬
‫"אתה זוכר שאמרת‬
‫"שכולם מזויפים?‬
‫"מתכת קרה, מדומיינים‬
‫"אבל לא אתה‬
‫"תן לצער שלך להאיר‬
‫"אתה לא צריך להסתיר אותו אף פעם‬
‫"תן להם לראות אותך כמו שאתה‬
‫"אנחנו לא היינו הבעיה‬
‫"ואתה לא חייב ללכת‬
‫"בדרכם של אחרים וליעדם‬
‫"תזכור שאמרת‬
‫"שאתה יכול להיות חופשי‬
‫"אני מקווה שתגיע לשם‬
‫"ותזכה להיות אתה‬
‫"כי היינו מהפכה‬
‫"אפילו אם רק זה לזה‬
‫"זאת לא אמורה להיות מהפכה‬
‫"לאהוב מישהו אחר‬
‫"אבל אתה היית המהפכה שלי‬
‫"לפני שהכול התפרק‬
‫"התפרק, התפרק"‬
‫תזדרזו, אתם תאחרו!‬
‫סימון, תזדרז.‬ ‫-ביי, אמא.‬
‫חכה. חכה.‬
‫אולי הייתי צריכה לקחת יום חופש.‬
‫לא, אמא, זה בסדר.‬
‫אנחנו כבר גדולים.‬
‫אתם, אתם כבר גדולים.‬
‫ביי, אמא. נשיקות.‬ ‫-נשיקות.‬
‫נשיקות!‬
‫לחיים, חבר'ה. לחיים.‬
‫נילס פולחרנה.‬
‫אוגוסט הורן אוף ארנס.‬
‫וינסנט אוף קלינטסקוג.‬
‫מחיאות כפיים לבוגרים שלנו.‬
‫אז... היום הזה קצת שונה.‬
‫אנחנו חולקים את אותו צער ואת אותם חששות.‬
‫אבל בואו ניתן ליום הזה להיות יום של אושר.‬
‫אנחנו נערער על החלטת המפקחים,‬
‫כך שהמאבק על העתיד‬ ‫של הילרסקה עוד רחוק מסיום.‬
‫בראבו!‬
‫לכבוד הבוגרים שלנו, נשיר ביחד את שיר הילס.‬
‫בואו נקווה שזאת לא הפעם האחרונה.‬
‫בבקשה.‬
‫"ימים מאחורינו, שנים עברו‬
‫"אומרים שכל הפצעים נרפאים עם הזמן‬
‫"נפגעתי, איבדתי את עצמי‬
‫"הייתי אבוד לפני שמצאתי את דרכי‬
‫"מה שהיה לנו ומי שהיינו‬
‫"אני לא יכול לשכוח את כל הטוב שחלקנו‬
‫"אם תשאלו אותי על מה שנשאר‬
‫"הזיכרונות לא ידהו‬
‫"לו ראיתם אותי היום‬
‫"געגועיי מחלישים אותי‬
‫"והזיכרונות שנותרו‬
‫"בתוכי‬
‫"כן, לו ראיתם אותי היום‬
‫"הייתי שואל לשלומכם‬
‫"ואם הזיכרונות נותרו‬
‫"בתוככם‬
‫"נבחנו, נלחמנו‬
‫"אך את מה שהיינו לא נשכח‬
‫"בסוף דרכינו עשויות להיפרד‬
‫"אזכור זאת כל ימיי"‬
‫לא באמת ציפיתי שתבואו.‬
‫אבל תודה. אני...‬
‫וילהלם.‬
‫צדקת.‬
‫לא הייתי שם כשהיית זקוק לי.‬
‫ו...‬
‫אני רוצה...‬
‫אני רוצה לבקש ממך סליחה.‬
‫הייתי צריכה לבקש עזרה הרבה‬ ‫יותר מוקדם, אבל עכשיו קיבלתי עזרה, ואני...‬
‫טוב, זאת חובתי כאמא ו...‬
‫אני מקווה שאוכל...‬
‫להיות פה בשבילך עכשיו.‬
‫אתה יכול לסלוח לי, וילהלם?‬
‫מתוק שלי.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫אה, הנה אוגוסט.‬ ‫-טוב...‬
‫היי!‬ ‫-מזל טוב, אוגוסט.‬
‫תודה.‬ ‫-מזל טוב על סיום הלימודים.‬
‫מזל טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫וזה...‬ ‫-זה בשבילי?‬
‫בבקשה.‬
‫וואו, נחמד.‬
‫תודה רבה לכם.‬
‫על לא דבר. זה נפלא.‬
‫ועכשיו לשאלה החשובה. איך הציונים שלך?‬
‫הם יכלו להיות יותר טובים, אבל אני מרוצה.‬
‫נחמד.‬ ‫-מזל טוב.‬
‫איך העצבים?‬
‫אני חושב שאף פעם‬ ‫לא היה לי דופק כל כך מהיר.‬
‫כשעמדנו שם... אני עדיין מתרגש.‬
‫אני לא זוכר כלום מטקס הסיום שלי.‬
‫אני שותה רק משקאות קלים, כמובן.‬ ‫-כמובן.‬
‫סימון.‬
‫רק רציתי להגיד לך תודה.‬
‫על השיר.‬
‫אהבתי אותו מאוד.‬
‫למרות שהוא היה עצוב...‬
‫ושהכול היה לחינם.‬
‫למרות שוויתרנו.‬
‫שום דבר לא היה לחינם.‬
‫ואף פעם לא ויתרתי עלינו.‬
‫ויתרתי על משפחת המלוכה.‬
‫שלום, סימון.‬
‫שלום.‬
‫אני מקווה שיהיה לך קיץ טוב.‬
‫תודה, וילה.‬
‫גם לך.‬
‫הבאתן את הדרכונים שלכן?‬ ‫-כן.‬
‫הבאנו הכול?‬
‫פליס, המונית תגיע בעוד חמש דקות.‬
‫ניו יורק, מותק!‬
‫תביאי את המזוודות. אנחנו רק אומרות שלום.‬
‫בסדר גמור.‬ ‫-תזדרזי!‬
‫ניו יורק, מותק!‬
‫היי.‬
‫את בסדר?‬
‫היא שלך?‬
‫לאן את נוסעת?‬
‫הביתה.‬
‫את נוסעת לניו יורק?‬
‫אני לא ממש יודעת.‬
‫את לא יודעת?‬
‫לא.‬
‫אני לא ממש בטוחה שטיסה לניו יורק‬
‫היא מה שהייתי צריכה‬ ‫כשהייתי עצובה בגלל מה שקרה בינינו.‬
‫יש לי חברות שזורקות‬ ‫על בעיות כסף במקום להקשיב.‬
‫הייתי צריכה מישהי שתהיה כנה איתי,‬
‫וזה לא תמיד קל איתן.‬
‫אבל איתך זה היה קל.‬
‫הן צודקות, כנראה,‬
‫יותר כיף בניו יורק מאשר בביארשטה.‬
‫אבל יש לך מכונית. נוכל לנסוע למקום אחר.‬
‫לאן?‬
‫לאנשהו.‬
‫- תחביאו את הבנים שלכם -‬
‫יש לפנינו פקק תנועה.‬
‫קיבלתי.‬
‫אני ממש גאה בך.‬
‫שנינו גאים בך.‬
‫טוב, זאת הייתה...‬
‫שנה אכזרית, חייבים לומר.‬
‫אבל עברת אותה.‬
‫מהפח אל הפחת.‬
‫אפשר לחזק את המזגן? תודה.‬
‫וילהלם, יום אחד, אתה תהיה מלך מדהים.‬
‫אני בטוחה.‬
‫- תשתחוו בפנינו, פשוטי עם! -‬
‫ומה אם זה לא מה שאני רוצה?‬
‫בבקשה,‬
‫בבקשה, לא היום. דיברנו על זה...‬
‫אני לא רוצה להכעיס אותך, אמא. אני...‬
‫אין דבר שאני רוצה פחות.‬
‫קשה לך להתייחס אליי ברצינות,‬
‫כי בעבר אמרתי את זה‬ ‫מתוך תסכול, והייתי אימפולסיבי.‬
‫אבל לא אפשרת לי‬ ‫לנהל שיחה כנה על הנושא הזה.‬
‫אני מבינה שיש לך ספקות ורגשות מעורבים.‬
‫אלוהים יודע שגם לי היו.‬
‫אבל, זאת אומרת...‬
‫בטח יכול להיגזר עליך גורל יותר גרוע מזה.‬
‫כן, אבל זאת הבעיה. זה נגזר עלינו,‬
‫לא בחרנו את זה.‬
‫אף אחד לא בחר. העם לא בחר.‬
‫ואני רואה איך את מרגישה בגלל זה.‬
‫איך אתה מרגיש בגלל זה.‬
‫פעם חשבתי שאריק היה מאושר,‬ ‫לפחות, אבל אני לא חושב שזה נכון.‬
‫אני מבין שהסיפור עם סימון‬ ‫היה חוויה משנת חיים מבחינתך...‬
‫זה לא קשור אליו.‬
‫זה לא קשור לסימון, אמא. זה...‬
‫זה קשור לתפקיד הזה.‬
‫התפקיד הזה תמיד היה הבעיה.‬
‫מבחינתי.‬
‫כן.‬
‫אני יודע שאת חושבת שאני...‬
‫אשנה את דעתי, אבל זה לא נכון.‬
‫אני לא רוצה את זה.‬
‫אם את מאמינה במלוכה,‬
‫מאמינה שזה חשוב להיוולד‬ ‫למשפחה הנכונה, שזה מה שנכון...‬
‫אז הנה היורש שלך.‬
‫אני מבין אם את מאוכזבת, אבל זאת האמת.‬
‫אפשר לפתוח את הדלת?‬
‫אני אוהב אתכם.‬
‫היל-4! היל-4!‬
‫תנו לו ללכת.‬
‫סימון!‬
‫עצור!‬
‫סימון! סימון.‬
‫סימון!‬
‫אני לא רוצה להיות המלך.‬
‫או יורש העצר.‬
‫אמרתי עכשיו לאמא שלי.‬
‫היא...‬
‫תסתדר עם זה.‬
‫אתה...‬
‫עשית את זה בשבילי?‬
‫לא.‬
‫בשבילי.‬
‫אני רוצה להיות איתך, סימון.‬
‫אתה בטוח שהתגברת עליי?‬
‫מה נראה לך?‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אתם באים או מה?‬
‫כן.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬