Samo je otišao? Nije htio prespavati?
Nije.
Je li zbilja gotovo?
Nekako mi se čini da između vas nikad nije zbilja gotovo.
Rekao je da te ne voli ili...
Nije to rekao, ali...
Ne znam. Trebala si ga vidjeti.
Bio je ozbiljan.
I ima pravo. Mislim, razumijem ga.
Moram preuzeti odgovornost za svoje probleme.
Ne mogu ga povlačiti za sobom.
Izvoli.
Hvala.
MLADI KRALJEVIĆI
Hillerska!
Bok.
- Bok. - Kako si?
Jesi bar malo spavao?
Danas ne idem u školu.
Ne želim ga sresti. Ne mogu.
Je li tata ovdje?
„Žao mi je. Volim vas.
Uzmi moj auto. Otkrij svijet.
Tata.”
Cijelo si vrijeme imala pravo. Nismo mu se trebali javljati.
Samo se razočaramo.
Zapravo, ne znam. Mislim da...
Mislim da si ti cijelo vrijeme imao pravo.
Ti se usudiš ljudima dati drugu priliku.
To je hrabro.
Ili glupo.
- Uvijek će biti ovakav. - Možda.
Ali to ne znači da ga ne želim u životu.
Neki ljudi nikad neće biti posve dobri.
Ali to ne znači da ih ne trebamo.
Što se zbiva?
Tata mi je dao auto.
- Molim? - Da.
Sigurno ne ideš u školu? Odvest ću te.
Ne idem.
Vidiš? Bit će ona dobro.
A i ti ćeš biti dobro.
Kamo je nestala vječnost?
Kako smo zaboravili njenu svetu tajnu?
Dani su postali prekratki
Na muci učimo U borbi rastemo
Vječni je to rad A ključ je u vremenu
No bezvremenske kapi...
- Ramírez? - Da?
- Možeš malo doći? - Evo me.
Sara, nastavi.
No bezvremenske kapi Padaju nam u naručje
Kad smo odsutni...
Stani malo. Tiho.
Sara, gdje je Simon?
Kod kuće. Markira.
Moram prekinuti ovaj sat.
Zapravo, nastave nema do daljnjega.
Inspekcija je donijela odluku.
Školi je zabranjen rad.
- Molim? - Što?
I mene je ovo šokiralo.
Vratite se u svoje spavaonice i čekajte daljnje informacije.
- Tko je to rekao? - Suludo...
„Već deset godina Hillerska prima upozorenja,
ali ne poduzima odgovarajuće mjere da zaustavi sustavna kršenja.”
Odgovarajuće mjere? Oduzeli su nam svu zabavu.
- Bravo, prijestolonasljedniče! - Zašto?
Održao si jedan jebeni govor i škola se zatvara.
- Oborio si rekord. - Nisam samo ja kriv.
- Ovdje se sve vidi iz aviona. - Aviona?
„Brojni sadašnji učenici svjedoče o...”
Tko je razgovarao s inspekcijom?
Ha? Ozbiljno vas pitam! Tko je razgovarao s inspekcijom?
- Zašto mene gledate? - Tebe su zvali na razgovor!
- A ti uporno šutiš o tome. - Što si im rekla?
Nisam ja kriva! Spominju upozorenja koja primaju deset godina.
Nisam ja kriva!
- Zašto se toliko braniš? - Branim se jer me napadate!
Nisam ništa rekla!
Neki nas je gad cinkao!
- Molim vas, šutite... - Ti šuti!
Prestanite već jednom!
- Koji kurac? - Netko je cinkaroš!
Tko je cinkao? Ustani i priznaj, jebote!
Začepite, jebem vam sve!
Tišina!
Prestanite se okrivljavati!
Gotovo je! Kraj priče!
Jebiga, tužno je, ali...
Zar ne možemo u miru tugovati?
Čovječe...
Da. Žao mi je, ljudi. Malo sam se zanio.
Da, svima je baš žao i...
Odobrili su nam rad do kraja polugodišta.
Ali kako stvari stoje, škola se na jesen zatvara.
Molim?
Prije ljeta morat ćete isprazniti sobe,
spakirati sve stvari, odnijeti ih kući
i pozdraviti se s kolegama.
Zbilja mi je žao.
Koji kaos, pa ovo je noćna mora.
Ma pretužno.
...zbog nepravilnosti u radu
donesena je odluka o zatvaranju škole Hillerska...
- Čovječe. - Pa suludo.
Vijest je stigla prije nekoliko sati, a više o posljedicama za...
Što ćemo sad?
Poslušati mamu i preseliti se?
Želiš živjeti u većem gradu, a imamo obitelj u Gothenburgu.
Stvarno? Gothenburg?
Najgori grad na svijetu. Ne idite iz Bjärstada.
Ne znam. Možda to i nije tako loša ideja.
Ma daj. Pa prebaci se u Marieberg.
Pa da.
Ako želiš, slobodno se prebaci.
Snaći ću se ja.
Znam, ali bilo bi lijepo negdje početi ispočetka.
I meni.
Želiš pobjeći od Willea?
- On neće ostati u Bjärstadu. - Da. Ovo je tvoj grad.
Da, ali...
Ovdje me sve podsjeća na njega.
- Simone, razumijemo te. - Znamo da ti je teško.
Zbog škole, potencijalne selidbe, Willea...
Wilhelme, ne moraš se brinuti.
Već imamo nove planove za jesen.
Norveškoj kraljevskoj obitelji sviđa se École Chantecler.
Ništa nećemo objaviti dok ne bude službeno.
Dobro. A što kažu mama i tata?
Kraljičino zdravstveno stanje sada nije najbolje,
pa su se usredotočili na to.
Ali, Wilhelme, potrudit ću se da dođu na proslavu mature
i da se odmah vratite u Solliden kako bi se kraljica odmorila i oporavila...
...još ništa, ali sve će biti u redu.
KARIN BOYE: KRIZA
- Za Hillis. - Za Hillis.
Živjeli!
Dajte, dosta sjedenja i cmizdrenja. Idemo organizirati tulum.
- Veliki tulum. Što kažete? - Može.
Hajde. Ostalo nam je cuge od večere.
Neće nam biti depresivno? Kao na sprovodu.
Depresivnije od ovoga ne može biti.
Mi smo zadnji maturanti ove škole.
Idemo maturirati sa stilom. Neka svi vide kakvi smo.
- Zadnji tulum u Palači. - Rasturit ćemo je.
- Zakon. - Zakon.
Ja moram biti oprezan.
Ne smijem se uvaliti ni u kakvo sranje ni kaos.
Molim? Pa sranje se već dogodilo.
Kako to misliš?
Pa...
Ja sam Willeova rezerva.
Idući sam u redu za tron, a možda ću preuzeti i neke dužnosti dvora.
Dobit ću i službenu titulu.
- Čovječe. - Da.
Baš nezgodno.
Ne zvuči zabavno.
To je čast.
Istina, ali dosad si bio u idealnom položaju,
dio klike, a nisi imao odgovornosti.
- Samo si uživao u glamuru. - Tulumario si iza kulisa.
Uživao si u povlasticama, a sada te posjeduju.
Baš tužno, Auguste.
Želiš kraljevske povlastice, a ne želiš odgovornost.
S druge strane, mi smo u odličnom položaju.
- U sjajnom položaju. - Da.
Fantastičnom.
Možemo organizirati tulume, piti i zabavljati se do mile volje.
Da. Zakon.
Hej.
Bok.
Kako si?
Pa, mislim...
Osjećam se...
prazno.
I bojim se.
A ti?
Ne znam.
Mislim, sve mi je jako čudno.
Škola se zatvara.
Ovdje nije sve bilo bajno, ali...
Bilo je lijepo.
Unatoč svemu.
Simone, samo sam ti htio reći...
Samo sam...
Mislim...
Hej. Što ćete odjenuti večeras?
Ja sam ispraznio cijeli ormar.
Od bijele odjeće imam samo ovu posivjelu majicu.
Ja još nisam smislio kako da se iskradem iz sobe,
pa ne znam hoću li uopće doći.
- Dobro. - Ni ja možda neću stići.
Ma dajte, morate doći!
Bit će zakon.
Imamo hrpu cuge, vina, žestice. Ma svega.
Dobro, vidjet ću. Sad moram ići.
Sada se moramo držati skupa.
Ovo nam je možda zadnja noć koju ćemo provesti zajedno.
- Jeste dobro? - To!
Nadstojniče!
Gospodo. Za Hillersku!
Za Hillersku!
Hej!
Zašto nisi spreman?
- Hajde, ovo nam je zadnji tulum. - Nisam raspoložen.
Iskreno, nisam ni ja, ali što drugo možemo?
Ostati ovdje i zajedno patiti?
Ma daj, pa nije tako loše.
Nije.
Zapravo, uopće nije loše.
Osim što sam izgubio ljubav života,
zbog mene se zatvara škola, mami sam izgovorio svašta
i vjerojatno ću postati kralj s 18 godina.
Ali da, nije tako loše.
Pa baš se zato trebaš malo opustiti.
I zabaviti.
Hajde.
Imam nešto za motivaciju.
Le Blanc?
Zadnja nam je noć. Idemo se zabaviti.
Tebi za ljubav.
Hajde, ustani.
Princ partijaner! Idi se presvući. Izgledaš...
- Zašto? - Svi će biti u bijelom.
Nemaš pravo glasa. Ali...
Kako ćemo ovo izvesti? Da skočimo kroz prozor ili...
- Da se potučem sa zaštitarima? - Znaš što?
Malin, dođite.
Hej. Večeras idem na tulum.
Znam da je Erik nekoć radio i gore stvari.
Možete poći s nama, držati se na razumnoj udaljenosti
i paziti da ne upadnem u frku.
Neću se morati iskradati i svi smo na dobitku. Može?
Idemo!
Uzmi.
Vodi nas.
Jedva hodam u ovome!
Trebale su mi za New York.
U Hillerski organiziraju zadnji tulum,
a ti ne ideš?
Wille će možda biti ondje.
Ne znam mogu li podnijeti ponovni susret s njim.
Bilo mi je teško vidjeti ga u školi.
Da, rekao si nam.
Ako misliš da si rekao sve što si htio i da je cijela ta priča završena,
ne moraš ići.
Da, ali...
Kako da to znam?
Što?
Kako da znam je li priča završena?
Pa, jednostavno znaš.
A znaš i ako nije.
Ali, Simme, ovo vam je zadnja noć.
Što ako više nikad ne vidiš Willea?
Spremni?
- Idemo. - Dobro.
To, Henry!
Hajde, idemo.
JEDNOM BRAT, UVIJEK BRAT
Živio.
Samo sam htio
još jednom se oprostiti
od svega ovoga.
Žao mi je...
što si ono proživio na svojoj inicijaciji.
I žao mi je što je Erik to napravio.
Nije samo on kriv. I drugi...
I drugi su sudjelovali.
Svejedno nije u redu.
Hej.
Znaš da te je Erik volio...
najviše na svijetu.
Onaj video
s dva lika nije značio baš ništa.
Erik bi te volio bez obzira na sve.
A meni...
Meni je jako žao
zbog svega.
Stvarno.
Žao mi je, Wilhelme.
Hvala.
- Da ponesem vino? - Pridrži.
- Dobro, daj mi ga. - Nema na čemu.
Hej.
- Ako tražiš Augusta, unutra je. - Ne, tražim tebe.
Ne moraš lagati.
- Ne lažem. - Dakle, ne osjećaš ništa prema njemu?
Fredrika vas je vidjela.
Da. Osjećam nešto prema Augustu.
Ali...
Važnije mi je što osjećam prema tebi...
prema Simonu i prema sebi.
Sjećaš se kad sam ovdje povraćala?
Najbolji dan u životu.
I...
Kosa mi se zakovrčala, a ti si rekla da je baš lijepa.
Možda zvuči blesavo...
ali to mi je puno značilo.
Ostale cure nisu znale da ustajem sat vremena prije njih
kako bih izravnala i uredila kosu.
Ja sam kriva što se škola zatvara.
Inspekciji sam rekla istinu.
Dobro.
Rekla sam kakva hijerarhija vlada u školi
i kakve se inicijacije ondje provode.
Sve sam im rekla.
Dobro.
Dobro?
Zašto bi lagala?
Nedostaješ mi.
I ti meni.
Hej? Felice!
- Dođi! - Evo me.
Pa piškiš sto godina!
Vidimo se.
Hajde, draga, idemo plesati.
Svira naša pjesma.
Ljudi, Henry se onesvijestio na podiju.
Da, izbljuvao se.
- Hej. - Bok.
Drago mi je što te vidim.
Aha, i meni.
Tko vas je pustio?
Daj šuti.
Što? Oni ne idu u našu školu.
- Radar mi je pokvaren? - Molim?
Je li mi radar pokvaren?
Ma nije, smiri se.
JEBALA VAS INSPEKCIJA
Znate što, dečki? Jebeš mi sve, ali volim vas.
Dečki, slušajte. Hej.
- Da. - Moram vam nešto reći.
- Što? - Ali ne smijete se smijati.
- Nećemo. - Obećajte!
Ma samo reci.
Dakle...
Spavam s dečkima.
Daj, Nisse, zašto bismo se smijali?
Zašto nam nisi ništa rekao?
Još nisam upoznao nikoga posebnoga, pa...
Mislim, nekoga tko mi se zbilja sviđa...
Ma daj, mi ćemo ti to srediti. Pa ti si pravi komad.
- Da! - Svi bi te htjeli. Sredit ćemo nešto.
- Ti si zakon. - Hvala, stari.
Jebote, pa ti si...
Sara?
Bok.
Oprosti, malo sam...
Sranje, pijan sam.
Drago mi je što si tu.
Ma nije u tome stvar.
Škola je skoro gotova. Nikoga nije briga.
Više se ne moramo skrivati.
Joj.
Sve sam isplanirao.
Kad krenem u vojsku,
dolazit ću vikendom i možemo se družiti.
Auguste, gotovo je.
Dobro.
Zašto?
Ne želim ovo.
Sara.
Ti me shvaćaš.
Ti ja imamo nešto stvarno posebno.
Zar ne? I ti to vidiš.
Shvaćam te, Auguste, ali mislim da ti mene ne shvaćaš.
Ti voliš sebe kad si sa mnom.
To nije ista stvar.
Poljubila si me na večeri, a sad kažeš da je gotovo?
Sve ću napraviti. Možemo pobjeći nekamo i...
Ne.
Sara. Daj.
Gotovo je?
Odlučila si da je gotovo i to je to?
Tek tako?
Zauvijek?
Ne...
Ne znam...
Kako ću ja sad ovo
preživjeti?
Proći će.
Hej.
- Hajde, idemo. - Zašto?
- Neću, idem sjesti. - Ma daj.
Bok.
Možemo li zaboraviti sve što je bilo?
Barem večeras?
Kako to misliš?
Večeras nema kraljevske obitelji, princa, socijalista ni drame.
Nema prošlosti ni budućnosti.
Postoji samo sadašnjost.
I zadnja zajednička noć.
Zaslužili smo je.
Pa, sviđa mi se ta ideja.
Malin će poludjeti kad se vratim.
Vrijedilo je.
Moraš bit lud da ostaneš normalan
Sjećam se tog dana.
I ja.
- I kako si se ustrtario na satu. - Ma nisam.
Nije istina. Nisam se ustrtario.
Zašto onda nisi ništa rekao?
Nisam mogao.
Simone, ne razumijem.
Zar je zbilja gotovo? Više se nećemo truditi?
Zar me stvarno više ne voliš?
Tek tako?
- Ne razumijem. - Wille.
Htio sam da budemo zajedno.
I bili smo.
I bilo nam je dobro.
Dobro jutro.
SIMON: UPRAVO SAM DOVRŠIO TVOJ ROĐENDANSKI DAR
WILLEOVA PJESMA
Bili smo zajedno, ti i ja
Ne želim to zaboravit
Al' obećaj mi, zakuni se
Da zbog onih što ne razumiju
Nikad nećeš skrivat
Tko si uistinu
Sjećaš se kad si rekao
Da oko nas svi su glumci
Hladni i neiskreni
Al' ti nisi
Nek' tvoja tuga zasja
Nikad je nemoj skrivat
Nek' vide tko si uistinu
S nama sve je u redu
I ne moramo slijedit
Tuđi životni put i odabire
I sjeti se da si rekao
Da i ti možeš bit slobodan
Ja ti to od srca želim
I da budeš to što jesi
Jer bili smo revolucija
Barem jedan drugome
Al' ne bi trebala bit revolucija
Ljubav dati nekome
Ti bio si moja revolucija
A onda se sve raspalo
Raspalo, raspalo
Požuri se, zakasnit ćeš.
- Simone, brzo! - Bok, mama.
Čekaj malo.
Trebala sam uzeti slobodan dan.
Ma ne, u redu je.
Nismo više djeca.
Istina. Već ste veliki.
- Bok, mama. Pusa. - Pusa.
Pusa.
- Dečki, živjeli. - Živjeli.
Nils Polstjerna.
August Horn od Årnäsa.
Vincent af Klintskog.
Molim veliki pljesak za naše maturante.
Danas je malo drukčiji dan.
Svi smo tužni i more nas iste brige.
Ali neka nam to danas ne kvari sreću.
Uložit ćemo žalbu na odluku prosvjetne inspekcije.
Borba za budućnost Hillerske još nije završila.
- Bravo! - Tako je!
U čast našim maturantima zajedno ćemo zapjevati himnu škole.
Nadamo se da ovo nije zadnji put.
Izvolite.
Dani prolaze, lete godine
Kažu da vrijeme rane liječi
Bio sam povrijeđen i izgubljen
Posve izgubljen Dok nisam pronašao put
Ono što smo imali I ono što smo bili
Zaboraviti ne mogu Sve dobro što smo dijelili
Pitaš me pamtim li još sve
Uspomene što naviru
I danas kad sretneš me
Ja gajim tugu neizrecivu
Sva sjećanja još su živa
U meni
I danas je tako kad sretnem te
I pitam te kako si
Jesu li sjećanja još živa
U tebi
Malo smo patili, malo se borili
Al' što smo bili nismo zaboravili
Svatko će krenut' na put svoj dalek
Al' ove dane pamtit ću zauvijek
Nisam mislio da ćete doći.
Ali hvala vam...
Wilhelme.
Imao si pravo.
Nisam bila uz tebe kad si me trebao.
I...
Molim te da mi oprostiš.
Trebala sam prije potražiti pomoć,
ali sad jesam, pa...
To mi je dužnost kao majci i...
Nadam se da ću sada moći biti uz tebe.
Oprosti mi, Wilhelme.
Zlato moje.
Sve će biti u redu.
- Eno Augusta. - Pa...
- Bok! - Čestitam.
- Hvala. - Čestitam ti na maturi.
- Čestitam. - Hvala.
- A ovo... - To je za mene?
Izvoli.
Joj, baš lijepo.
Puno vam hvala.
Ma nema na čemu. Krasno je.
A sad najvažnije pitanje. Kakve su ocjene?
Pa, uvijek može bolje, ali zadovoljan sam.
- Lijepo. - Čestitam.
Koji stres, ha?
Srce mi nikad nije brže lupalo.
Dok smo stajali ondje...
Ma još sam sav uzbuđen.
Ja se ničega ne sjećam s mature.
- A pijem samo bezalkoholna pića, naravno. - Ma naravno.
Simone?
Hvala ti.
Na pjesmi.
Jako mi se sviđa.
Iako je tužno završilo...
i sve je bilo uzalud jer smo odustali...
Nije bilo uzalud.
I nisam odustao od nas,
nego od kraljevske obitelji.
Zbogom, Simone.
Zbogom.
Uživaj u ljetu.
Hvala, Wille.
I ti.
- Imate putovnice? - Da.
Sve imate?
Taksi stiže za pet minuta.
New York, stižemo!
Uzmite torbe. Idemo se pozdraviti.
- Može. - Požurite se!
New York, stižemo!
- Bok. - Hej.
Jesi dobro?
Tvoj auto?
Kamo ćeš?
Kući.
Ti ideš u New York?
Ne znam.
Ne znaš?
Ne.
Možda sam htjela u New York
samo zato što sam bila tužna zbog situacije između nas.
Prijateljice me ne slušaju. Probleme rješavaju novcem.
Htjela sam iskreno razgovarati, ali to s njima baš ne mogu.
Ali s tobom mogu.
Vjerojatno imaju pravo i New York je zabavniji od Bjärstada.
Ali ti sad imaš auto. Možeš nekamo otići.
Kamo?
Bilo kamo.
ČUVAJTE SVOJE SINOVE
Ulazimo u zastoj.
Razumijem.
Ponosna sam na tebe.
I ja.
Iskreno, ovo je bila
užasna godina.
Ali izdržao si.
Nesreće su se samo nizale.
Možete uključiti klimu? Hvala.
Wilhelme, sigurna sam da ćeš jednoga dana biti sjajan kralj.
POKLONITE SE OBIČNIM LJUDIMA!
A što ako to ne želim?
Molim te.
Ne danas, molim te. Već smo razgovarali...
Mama, ne želim te uzrujavati...
Zbilja ne želim.
Znam da me nisi shvatila ozbiljno
kad sam ti to rekao jer sam bio ljut i burno reagirao.
Ali stalno izbjegavaš iskreno razgovarati o ovome.
Razumijem da si nesiguran i zbunjen.
Iskreno, tako je i meni bilo.
Ali...
Sigurno postoji gora sudbina od ove.
Upravo je u tome problem. Tvrdiš da nam je ovo sudbina.
Ali nismo je izabrali.
Narod ovo nije izabrao.
I vidim kako ti je zbog toga.
I tebi.
Mislio sam da je bar Erik bio sretan, ali više nisam siguran u to.
Razumijem da ti je Simon u potpunosti promijenio život...
Ne radi se o njemu.
Ne radi se o Simonu, mama,
nego o ovoj ulozi.
Oduvijek se radilo o ovoj ulozi.
Za mene.
Da.
Znam da misliš
da ću se predomisliti, ali neću.
Ne želim ovo.
Ako vjeruješ u monarhiju,
da je važno u kojoj se obitelji rodiš i da je ovo pravi način...
ono je tvoj nasljednik.
Znam da si razočarana, ali to je istina.
Možete otvoriti vrata?
Volim vas.
HL4!
Pustite ga.
Simone!
Simone! Stani!
Simone!
Ne želim biti kralj
ni prijestolonasljednik.
Rekao sam to mami.
I
ne zamjera mi.
Ali...
Učinio si to zbog mene?
Ne.
Zbog sebe.
Želim biti s tobom, Simone.
Stvarno me više ne voliš?
A što misliš?
Volim te.
Hajde već jednom.
Evo nas.
Prijevod titlova: Martina Grujić