Și a plecat? Nu a rămas peste noapte?
Nu.
S-a terminat de-a binelea?
Am impresia că voi doi nu vă certați niciodată de tot.
Ți-a zis că nu te iubește sau...?
Nu, n-a zis asta, dar...
Nu știu, trebuia să-i fi văzut fața.
Vorbea serios.
Și are dreptate. Adică îl înțeleg.
Trebuie să-mi rezolv singur problemele,
să nu îl trag și pe el în jos.
Ține!
Mersi.
VLĂSTAR REGAL
Hillerska!
Bună!
- Bună! - Cum te simți?
Ai reușit să dormi?
Nu vin la școală azi.
Nu pot să dau ochii cu el.
A venit tata?
„Îmi pare rău. Vă iubesc pe amândoi. Ia tu mașina. Descoperă lumea! Tata.”
Aveai dreptate tu, nu trebuia să ținem legătura cu el.
Așa suferi decepții.
Eu nu mai sunt sigură. Cred că...
Cred că tu aveai dreptate.
Tu îndrăznești să le dai oamenilor o a doua șansă.
Ai curaj.
Sau sunt prost.
- Tata n-o să se schimbe. - Poate.
Dar nu vreau să îl exclud din viața mea.
Unii oameni nu sunt pe de-a-ntregul buni.
Dar asta nu înseamnă că nu ai nevoie de ei.
Ce faceți aici?
Mi-a dat tata mașina.
- Ce? - Da.
Sigur nu vii la școală? Te duc eu.
Sigur.
Vezi? O să-i fie bine.
Și ție la fel.
Unde s-a dus veșnicia noastră? Cum am uitat sfântă ei taină?
Ziua ni s-a scurtat
Ne zbatem în convulsii Forjăm în luptă
O operă ce va fi veșnică Și a cărei esență e timpul
Dar încă ne cad în brațe
- Ramírez? - Da?
- O vorbă? - Sigur.
Sara, citești tu?
Dar încă ne cad în brațe Stropi fără de timp
- În clipa când suntem departe de țel... - Ia taci puțin!
Sara, știi unde e Simon?
Acasă. Nu vine azi.
Îmi pare rău, întrerupem lecția.
De fapt, se suspendă toate orele. Inspectoratul școlar a luat o decizie.
Au interzis funcționarea școlii.
- Ce? - Cum?
Sunt la fel de șocată ca voi.
Vreau să vă duceți la dormitoare. Veți primi mai multe informații acolo.
- Cine a zis? - Ce tâmpenie!
„Hillerska a primit avertismente în ultimii zece ani și ne este clar
că nu a luat suficiente măsuri pentru a pune capăt abuzului sistematic.”
Poftim? Au interzis tot ce era mișto.
Bravo, principe!
Adică?
Ai ținut un discurs și se închide școala.
- E un record. - Nu e vina mea.
- Sunt îmbibați pereții. - Pereții? Tare!
„Mulți elevi de acum mărturisesc că...”
Cine a vorbit cu inspectorii școlari?
Aud? Ziceți! Cine a vorbit cu inspectorii?
- De ce te uiți la mine? - Tu ai vorbit cu ei.
- Și păstrezi tăcerea. - Zi-ne exact ce ai spus!
Nu e vina mea! Avertismentele se întind pe zece ani. N-am făcut eu nimic.
- Ești mereu defensivă. - Defensivă? Voi mă atacați!
Nu am spus nimic!
O jigodie a vorbit, e clar!
- Vrei să...? - Tu să taci!
Vrei să încetezi?
- Ce naiba! - Cineva a vorbit!
Recunoaște! Spune-ne ce naiba ai zis!
Puteți să tăceți dracului?
Liniște!
Nu vă mai învinovățiți între voi! S-a terminat! Sfârșit!
E trist, în puii mei!
Nu putem să fim triști, la naiba?
E...
îmi pare rău. Mi-am pierdut cumpătul.
Da, tuturor ne pare rău. E...
Ni s-a acordat dispensă
să ținem școala deschisă până la sfârșitul trimestrului.
Dar, după cum se pare, nu vom redeschide la toamnă.
Ce?
Asta înseamnă că trebuie să goliți camerele,
să vă luați lucrurile acasă pe durata verii
și să vă luați rămas-bun de la colegi.
Îmi pare foarte rău.
Ce porcărie! E un coșmar.
E trist.
...nereguli care au condus la decizia de închidere a internatului Hillerska...
- Frate! - Ce aiurea!
Anunțul a fost făcut acum câteva ore. Vom mai discuta ce înseamnă asta pentru...
Și acum ce facem?
Poate are dreptate mama să ne mutăm.
Tu vrei să trăiești într-un oraș mai mare. Avem rude în Göteborg.
Pe bune? Göteborg?
E cel mai nașpa oraș din lume. Nu puteți pleca din Bjärstad.
Nu știu. Poate că nu e o idee rea.
Cum așa? De ce nu la Marieberg?
Exact!
Dacă asta vrei, bine.
Eu mă descurc.
Știu, dar poate ar fi bine
să o luăm de la zero.
Și pentru mine.
Vrei să fugi de Wille?
- El nu rămâne în Bjärstad. - Nu, exact. Ăsta e orașul tău.
Nu, dar...
Toate îmi amintesc de el.
Simon, te înțelegem.
Da, ai multe pe cap acum. Școala, dacă te muți, Wille...
Wilhelm, să nu îți faci griji.
Am schițat deja noi planuri pentru la toamnă.
Monarhii norvegieni au fost mulțumiți de École Chanteclair.
Nu dăm declarație până nu se termină totul.
Mama și tata ce spun?
Sănătatea reginei este puțin zdruncinată.
Se axează pe asta.
Wilhelm, voi face tot ce pot ca să fie prezenți în ultima zi de școală.
Și de acolo să mergeți la Solliden,
unde regina poate să se odihnească în voie...
...acum, dar va fi bine.
- Pentru Hillis! - Hillis!
Noroc!
Vreți să facem ceva să ieșim din blegeală? Dăm petrecere?
- Una dezlănțuită. - Da. Avem băutură rămasă de la cină.
N-o să fie deprimant? Ca la înmormântare?
Mai deprimant ca acum nu se poate.
Dacă noi suntem ultimii absolvenți,
să terminăm în stil mare, să arătăm din ce suntem făcuți.
Un ultim chef la Palat, să tranșăm chestiunea.
- Super! - Da.
Eu trebuie să am grijă, să mă feresc de haos și de rahaturi.
Ce vrei să spui? Situația e deja de rahat.
Sau cum adică?
Păi...
Sunt rezerva lui Wille.
Nu doar în ordinea de succesiune,
ci și privind sarcinile familiei regale.
Voi primi și titlu oficial.
Aoleu!
Da.
Nasol!
Da, ai pus-o.
E o onoare.
Sigur, dar înainte stăteai perfect.
Erai de-al lor, însă fără răspunderi.
- Puteai să te bucuri de strălucire. - Să petreci în culise.
Aveai doar avantaje.
Acum ești la cheremul lor.
Trist!
Vrei să fii apropiat de monarhie, nu parte din ea.
Pe de altă parte, noi suntem belferi.
- E grozav de noi. - Da.
Stăm excelent.
Ne putem axa pe organizat petreceri, pe băut și pe chefuit ca la balamuc.
Da, e super.
Bună!
Ce faci?
Mă...
Mă simt...
pustiu.
Și speriat.
Tu ce faci?
Nu știu.
Doar că mi se pare totul foarte ciudat.
Că se închide școala.
Nu a fost totul minunat aici, dar...
a însemnat mult oricum.
Simon, voiam să îți spun că...
Că...
- Vreau să îți spun... - Voi cu ce vă îmbrăcați diseară?
Mi-am răscolit tot șifonierul
și am doar tricoul ăsta alb, care e gri.
Eu nu știu cum mă strecor afară.
E posibil să nu vin.
- Aha. - Posibil să nu vin nici eu.
Haideți, măi! Trebuie să veniți!
O să fie marfă.
Avem vin, băutură, multă tărie. Tot felul de chestii.
Hai că vedem! Trebuie să plec.
Ideea e să fim împreună.
Ar putea fi ultima seară pe care o petrecem împreună.
- Vă simțiți bine? - Da!
Domnul supraveghetor!
Domnilor! Hillerska!
Hillerska!
Bună!
De ce nu ești îmbrăcat?
E ultima noastră petrecere!
Nu am niciun chef.
Nici eu, sincer, dar ce altceva să facem?
Stăm aici și ne simțim ca naiba împreună?
Hai, măi! N-o fi chiar atât de rău!
Nu.
Chiar nu e atât de rău.
Doar că mi-am pierdut iubirea vieții, am provocat închiderea școlii
și am vorbit urât cu mama,
drept care voi fi probabil rege la 18 ani.
Dar ai dreptate, nu e atât de rău.
În cazul ăsta, chiar ar trebui să te dezlănțui, să te distrezi.
Haide!
Am ceva să te motiveze.
Le Blanc?
E ultima noapte. Facem iureș.
De dragul tău.
Hai, sus!
Principele petrecăreț! Hai, schimbă-te!
- De ce? - E o petrecere albă.
Nu se discută.
Dar...
Cum facem? Sărim pe geam sau...?
- Pot să mă bat cu gărzile. - Știi ce?
Malin, vino!
Bună!
Mă duc la petrecere.
Știu că Erik a făcut lucruri mai rele.
Mă gândeam să vii și tu, să păstrezi o distanță rezonabilă
și să ai grijă să nu mă bag în belele.
Așa nu trebuie să mă furișez. Câștigă toată lumea. Bine?
Haideți!
Uite!
Ia-o înainte!
Abia merg în ăștia.
Voiam să-i iau la New York.
Adică se dă ultima petrecere la Hillerska
și tu nu te duci?
S-ar putea să dau Wille.
Nu știu dacă fac față să îl văd.
Mi-a fost greu să îl văd la școală.
Da, ne-ai spus.
În fine,
dacă simți că s-a spus totul și s-a tras linie,
poți să nu mergi.
Da, dar cum îți dai seama?
Că ce?
Cum îți dai seama că s-a tras linie?
Știi, pur și simplu.
Și invers la fel.
Simme, e ultim seară.
Dacă nu îl mai vezi niciodată pe Wille?
Sunteți gata?
- Haideți! - Hai!
Așa, Henry!
Hai să ne băgăm!
ODATĂ FRATE, DE-A PURURI FRATE
Noroc!
Simțeam nevoia să îmi iau rămas-bun definitiv
de la toate.
Îmi pare rău...
pentru ce ai pățit
la inițiere.
Și îmi pare foarte rău că Erik ți-a făcut asta.
Nu doar el.
Au fost
mulți implicați.
Tot nu e în regulă.
Auzi?
Să știi că Erik te iubea...
mai mult decât orice pe lume.
Clipul ăla,
cu cei doi tipi, nu ar fi însemnat nimic.
Erik te-ar fi iubit oricum.
Și mie...
îmi pare foarte rău...
pentru tot.
Serios.
Îmi pare rău, Wilhelm.
Mulțumesc.
- Îmi dai mie vinul? - Ține-l!
- Gata, dă-mi-l! - Cu plăcere.
Bună!
- August e înăuntru, dacă pe el îl cauți. - Pe tine te căutam.
Nu mă aburi!
Nu te aburesc.
Nu simți nimic pentru el?
Fredrika te-a văzut cu el la cină.
Da, simt ceva pentru August.
Dar...
pentru tine simt ceva mai puternic și mai important.
Și pentru Simon, și pentru mine.
Mai știi când m-ai ajutat să vomit aici?
Am fost în al nouălea cer.
Ai spus că îți place părul meu când se încrețește.
Poate să-ți pară o tâmpenie, dar...
a însemnat enorm pentru mine.
Celelalte fete nu înțelegeau că mă scol cu o oră mai devreme
ca să îmi îndrept și să-mi prind părul.
Cred că din vina mea se închide școala.
Le-am spus inspectorilor adevărul.
Bine.
Am spus cum e cu ierarhia în școală.
Le-am spus cum sunt inițierile.
Le-am spus tot-tot.
Bine.
Bine?
Da, de ce să fi mințit?
Mi-a fost dor de tine.
Și mie de tine.
Alo! Felice!
- Haide! - Vin imediat.
Cât pipi face fata asta?
Pa!
Hai să dansăm, iubita!
E cântecul nostru.
L-ai văzut pe Henry? A leșinat pe podea.
Da, vomita.
- Bună! - Bună!
Bună! Mă bucur să te revăd.
Și eu.
Cine v-a dat drumul?
Taci!
Ce? Nu învață aici.
- Mi s-a stricat radarul? - Ce?
- Mi s-a stricat radarul, în puii mei? - Nu, stai calmă!
MUIE INSPECTORATU'
Știți ce? Vă spun pe șleau. Vă iubesc, măi.
Băieți, fiți atenți! Băieți!
- Da. - Vreau să zic ceva.
- Da? - Dar să nu râdeți, bine?
- Nu. - Promiteți-mi!
Hai, măi, spune!
Eu mă...
Mă culc cu bărbați.
Și de ce să râdem, Nisse?
De ce nu ai spus nimic?
Fiindcă n-am întâlnit niciun tip deosebit
sau care să-mi placă de-adevăratelea.
Ce naiba? O rezolvăm! Ești un armăsar.
Poți avea pe oricine, pe bune! O rezolvăm.
- Ești cel mai mișto. - Mersi, frate.
Cel mai bengos...
Sara?
Bună!
Iartă-mă, am...
Rahat! M-am îmbătat.
Eram bucuros că te văd.
Nu e vorba de asta.
Se termină școala. Nu-i pasă nimănui.
Nu mai trebuie să ne ascundem.
Hopa!
M-am gândit.
Când încep pregătirea militară, vin în weekend să ne vedem.
August, s-a terminat.
Bine.
De ce?
Pentru că nu îmi doresc asta.
Sara...
Tu mă vezi.
Avem o legătură deosebită, adevărată.
Nu? Nu poți să negi.
Eu văd cine ești, August, dar nu cred că tu mă vezi pe mine.
Îți place cine ești când ești cu mine.
Nu e același lucru.
M-ai sărutat la cină, dar s-a terminat?
Fac orice. Plecăm undeva, fugim...
Nu.
Sara!
Da...
Adică gata?
Ai decis tu că s-a terminat și s-a terminat pur și simplu?
Definitiv?
Nu, eu...
Nu pot...
Nu știu dacă pot...
să accept.
O să treacă.
Bună!
- Poate ar trebui să plecăm. - De ce?
- Vreau să stau jos. - Nu, vino!
Bună!
Nu putem uita tot ce s-a întâmplat?
Doar în seara asta?
Cum adică?
Să nu existe familia regală, principele, socialistul, toată drama.
Fără trecut, fără viitor.
Doar prezentul.
O ultimă noapte împreună.
Merităm asta.
Îmi place ideea.
Mă muștruluiește Malin când mă întorc.
Merită.
Doar nesăbuiții nu își pierd mințile
Îmi amintesc ziua aia.
Și eu.
Te-a lăsat curajul la oră.
Ba nu.
Ba nu, nu m-a lăsat curajul.
Atunci de ce nu ai spus nimic?
Nu am putut.
Simon, nu înțeleg.
Cum e posibil să se termine?
Nu putem lupta în continuare?
Cum poți să mă dai uitării?
Pur și simplu?
- Nu înțeleg. - Wille...
Credeam că vom fi noi doi.
Am fost noi doi.
Și, când eram noi doi, era bine.
Bună dimineața!
UITE CADOUL DE ZIUA TA. ACUM L-AM TERMINAT.
WILLE_CÂNTEC.MP3
Am fost noi doi
Nu vreau să uit
Dar promite-mi Te rog să-mi juri
Că cei care nu înțeleg
Nu te vor face să ascunzi
Cine ești în adâncul sufletului
Ții minte când ai spus
Că toată lumea e falsă?
Doar metal rece și prefăcătorie
Nu și tu
Lasă-ți tristețea să strălucească
Nu trebuie să o ascunzi vreodată
Lasă-i să te vadă așa cum ești
Problema nu era la noi
Nu trebuie să urmăm
Calea altora și unde duce ea
Și ții minte când ai spus
Că am șansa să fiu liber?
Sper să reușești și tu
Și să fii tu însuți
Căci am fost o revoluție
Măcar unul pentru celălalt
Nu ar trebui să fie o revoluție
Să iubești pe cineva
Dar tu ai fost revoluția mea
Înainte să se destrame
Să se destrame
Dați-i zor, că întârziați!
Simon, grăbește-te!
- Pa, mamă! - Stai puțin!
Poate trebuia să îmi iau liber.
Nu, stai liniștită.
Suntem mari.
Da, sunteți mari de-acum.
- Pa, mamă! Te pup. - Și eu.
Pupici!
Noroc, dragilor!
Nils Polstjerna.
August Horn af Årnäs.
Vincent af Klintskog.
Aplauze pentru absolvenții noștri!
Azi este o zi mai aparte.
Simțim toți aceeași mâhnire și același griji.
Dar haideți să ne bucurăm!
Vom contesta decizia Inspectoratului școlar.
Bătălia pentru viitorul Hillerskăi nu s-a sfârșit nici pe departe.
Bravo!
În cinstea absolvenților noștri, vom cânta împreună cântecul școlii.
Să sperăm că nu pentru ultima dată.
Haideți!
Au trecut atâtea zile În ani s-au transformat
Se spune că rănile trec odată cu timpul
Am fost rănit, m-am pierdut...
M-am pierdut, înainte să-mi găsesc calea
Ce am avut și ce am fost
Nu pot uita lucrurile bune împărtășite
Mă vei întreba ce mi-a rămas din asta...
Amintirile nu vor dispărea niciodată
Dacă m-ai vedea azi aici
Ai vedea dorul ce mă înmoaie
Și amintirile ce dăinuie
În sufletul meu
Dacă te-aș vedea azi aici
Te-aș întreba ce mai faci
Și dacă amintirile dăinuie
În sufletul tău
Am fost puși la încercare Am fost nevoiți să luptăm
Dar nimeni nu poate nega ceea ce am fost
La final, o vom lua fiecare pe drumul lui
Dar îmi voi aminti de voi Tot restul vieții
Nu mă așteptam deloc să veniți.
Dar vă mulțumesc.
Wilhelm...
Aveai dreptate.
Nu ți-am fost alături la greu.
Și...
Ei bine, vreau să îți cer iertare.
Trebuia să caut ajutor mai devreme. Acum mă tratez și...
E datoria mea de mamă...
Sper să izbutesc...
să îți fiu alături de-acum.
Mă poți ierta, Wilhelm?
Băiatul mamei!
Va fi bine.
Iată-l pe August!
Felicitări, August!
- Mulțumesc. - Felicitări pentru absolvire!
- Felicitări! - Mulțumesc.
- Iar asta... - E pentru mine?
Poftim!
Sunteți foarte amabili.
Mulțumesc mult!
Nu ai pentru ce. E minunat.
Și acum partea importantă. Notele?
Mereu pot fi mai bune, dar eu sunt mulțumit.
- Frumos! - Felicitări!
Ai emoții?
Nu mi-a bătut niciodată inima mai repede.
Când stăteam înăuntru... Încă freamăt.
Eu nu îmi amintesc nimic de la absolvire.
- Beau doar răcoritoare, desigur. - Desigur.
Simon?
Voiam să-ți mulțumesc.
Pentru cântec.
Îmi place mult.
Deși a fost trist.
Și totul a fost în zadar. Ne-am dat bătuți.
Nu a fost în zadar.
Eu nu am renunțat la noi.
Ci la familia regală.
Pa, Simon!
Pa!
Vară frumoasă!
Mulțumesc, Wille.
Și ție.
- Aveți pașapoartele? - Da.
Am luat tot?
- Felice, în cinci minute vine taxiul. - New York, măi!
Ia-ți valiza! Ne luăm rămas-bun.
- Bine. - Grăbește-te!
New York, măi!
Bună!
Te descurci?
E a ta?
Unde te duci?
Acasă.
Tu pleci la New York?
Nu prea știu.
Nu știi?
Nu.
Nu știu dacă o excursie la New York îmi trebuia
când eram tristă pentru ce se întâmplase cu noi.
Prietenele mele rezolvă problema cu bani în loc să asculte.
Aveam nevoie să vorbesc sincer cu cineva, iar asta nu e mereu ușor cu ele.
Cu tine e ușor.
Probabil au dreptate că la New York e mai mișto decât la Bjärstad.
Ai mașină, poți să mergi oriunde.
Unde?
Oriunde.
ASCUNDEȚI-VĂ FIII
E ambuteiaj în față.
Afirmativ.
Sunt foarte mândră de tine.
Amândoi suntem.
A fost un an crâncen, trebuie spus.
Dar ai ieșit la liman.
Ai trecut prin rău și prin mai rău.
Putem da mai tare aerul? Mersi.
Wilhelm, într-o zi vei fi un rege excelent.
Știu eu.
SĂ SE PLECE MEDIOCRII
Și dacă nu îmi doresc asta?
Te rog!
- Te rog, nu azi. Am mai discutat... - Nu vreau să te supăr, mamă.
Deloc nu vreau.
Îți este greu să mă iei în serios,
pentru că am mai spus asta la nervi și am fost impulsiv.
Dar nu mi-ai dat voie să vorbesc deschis pe tema asta.
Înțeleg că ai îndoieli și sentimente contradictorii.
Dumnezeu știe că și eu am avut.
Totuși...
Precis există soartă mai rea decât asta.
Da, dar aici e necazul. Ne este sortit. Nu am ales noi.
Nimeni nu a ales. Poporul nu a ales.
Și văd cum te simți tu.
Și tu.
Credeam că măcar Erik era fericit, dar nu mai cred asta.
Înțeleg că Simon ți-a schimbat viața...
Nu e vorba despre el.
Nu e vorba despre Simon, mamă. E...
E rolul ăsta.
Rolul ăsta a fost mereu problema
pentru mine.
- Da. - Tu crezi că mă voi răzgândi, dar nu.
Nu vreau rolul ăsta.
Dacă crezi în monarhie,
că e important să te naști în familia potrivită, că e corect așa...
atunci uite-ți urmașul!
Înțeleg că ești decepționată, dar ăsta e adevărul.
Putem deschide ușa?
Vă iubesc.
HL4! HL4!
Lasă-l să se ducă!
Simon!
Stai!
Simon! Simon?
Simon!
Nu vreau să fiu rege.
Nici principe moștenitor.
I-am spus mamei.
A...
A acceptat.
Ai făcut asta pentru mine?
Nu.
Pentru mine.
Vreau să fiu cu tine, Simon.
Sigur nu mă mai vrei?
Tu ce crezi?
Te iubesc.
Veniți sau ce faceți?
Da.
Subtitrarea: Steliana Palade