Takže odešel?
Ani tam nezůstal přes noc?
Ne.
A víš jistě, že je po všem?
Mám pocit, že u vás dvou není po všem nikdy.
Řekl ti, že tě nemiluje, nebo…
Ne, neřekl, ale…
Kdybys viděla, jak se u toho tvářil.
Myslel to vážně.
A má pravdu. Vlastně mu rozumím.
Musím nést odpovědnost za své problémy.
Nemůžu ho stáhnout s sebou.
Na.
Díky.
MLADÁ MODRÁ KREV
Hillerská!
Dobré ráno.
- Dobré ráno. - Jak ti je?
Spal jsi vůbec?
Dneska zůstanu doma.
Nezvládnu se s ním vidět.
Je tu táta?
„Promiň. Oba vás mám rád.
To auto je tvoje. Objevuj s ním svět.
Táta.“
Měla jsi pravdu.
Neměli jsme se s ním zase stýkat.
Vždycky tě zklame.
Já ti nevím.
Mám pocit,
že v tomhle jsi měl pravdu ty.
Nebojíš se lidem dávat druhou šanci.
Jsi statečnej.
Spíš blbej.
- Nikdy se nezmění. - Možná ne.
Ale to neznamená, že ho nechci vídat.
Někdo má v sobě prostě i kus zla.
Ale to neznamená, že je nepotřebujeme.
Co se tu děje?
Táta mi dal auto.
- Cože? - No jo.
Vážně nejdeš do školy? Odvezu tě.
Vážně.
Vidíš? Bude v pohodě.
A ty taky.
Kde je naše věčnost?
Kam se podělo tohle svaté tajemství?
Naše dny jsou krátké.
Ve sváru se formujeme, v křečích rýmujeme.
Dílo, jež bude věčné a jehož podstatou je čas.
Ale nadčasové…
- Paní Ramírezová? - Ano?
- Můžu na chviličku? - Určitě.
Saro, převezmeš to?
Ale nadčasové kapky padají do naší náruče.
V čase, kdy jsme…
Počkej. Buď ticho.
Saro, víš, kde je Simon?
Zůstal doma. Dneska nepřijde.
Bohužel musím hodinu ukončit.
Pravdou je, že dnes už se učit nebudete.
Školní inspekce se rozhodla.
Hillerskou zavřou.
- Co? - Jak to?
Jsem ve stejném šoku jako vy.
Chci vás poprosit, abyste šli do svých kolejí.
Tam se dozvíte víc.
- A kdo to říkal? - Šílenost.
„Za posledních deset let
dostala Hillerská několik varování. Je však zřejmé,
že nepodnikla dostatečné kroky k tomu, aby zastavila systémové zneužívání.“
„Dostatečné kroky“? Vzali nám všechnu zábavu.
Fakt super, korunní princi.
Co jako?
Máš jeden proslov a hned zavřou školu.
- Nový rekord. - Za to nemůžu jen já.
- Škola je tím prolezlá. - Prolezlá? Super.
„Mnoho studentů dokládá, že…“
Kdo z vás mluvil se školní inspekcí?
Co? Vážně! Kdo z vás s nima mluvil?
- Proč se koukáš na mě? - Mluvila jsi s nima.
- A nechceš o tom mluvit. - Co jsi jim řekla?
To jsem nebyla já. Mluví o věcech za posledních deset let.
Já za to nemůžu!
- Vždycky se začneš bránit. - A ty se divíš? Útočíte na mě.
Nic jsem neřekla!
Byl to nějakej hajzl!
- Můžeš laskavě… - Drž hubu!
Můžete s tím přestat?
- Hrabe ti? - Někdo to pustil.
Tak buď chlap a přiznej to. Řekni, co jsi jim řekl.
Můžete držet huby?
Ticho!
Přestaňte se obviňovat!
Je po všem. Je konec!
Do prdele, je to smutný, ale…
Nemůžeme prostě jenom truchlit?
Je to…
Jasně. Omlouvám se.
Ruply mi nervy.
Jo, omlouváme se. Je to…
Dostali jsme povolení
nechat školu otevřenou do konce školního roku.
Ale vypadá to, že na podzim už neotevřeme.
Cože?
Což znamená, že budete muset vyklidit svoje pokoje
a před prázdninami si odvézt všechny své věci.
A rozloučit se se spolužáky.
Je mi to moc líto.
Tohle je fakt děs. Nejhorší noční můra.
Je to smutný.
…nesrovnalosti, které vedly k tomu,
že internátní škola Hillerská bude uzavřena…
- Cože? - To je masakr.
Oznámení přišlo před pár hodinami
a brzy si řekneme, co to bude znamenat…
Co teď?
Možná bychom se fakt měli přestěhovat.
Tys chtěl do většího města a v Göteborgu máme rodinu.
To jako fakt?
Göteborg?
Nejhorší město na světě? Nemůžete opustit Bjärstad.
Třeba to není zas tak blbej nápad.
Cože? A proč nepřejdete do Mariebergu?
Má pravdu.
Klidně, jestli to tak chceš.
Já to zvládnu.
Jasně, ale možná by bylo fajn
začít znova.
I pro mě.
Snažíš se utéct před Willem?
- Ten v Bjärstadu nezůstane. - Jo, je to tvůj domov.
Ne, ale…
všechno mi ho tu připomíná.
Hele, to chápeme.
- Jo, máš toho hodně. - Jo.
Škola, možné stěhování, Willa…
Wilhelme, tohle vám nemusí dělat starost.
Už jsme to s vaším studiem vymysleli.
Norská královská rodina byla spokojená s École Chantecler.
Ohlásíme to, až to bude zařízené.
A co na to říkali rodiče?
Zdraví královny je stále podlomené,
takže se soustředí na to.
Ale udělám všechno pro to, aby tam na poslední den školy byli.
A pak se vrátíte do Sollidenu,
kde může královna odpočívat a společně to můžete dořešit.
…teď, ale dobře to dopadne.
- Na Hillerskou. - Jo.
Na zdraví.
Co teď? Nemůžeme jen sedět a brečet.
Co třeba párty?
- Hodně divokou párty. - Jasně.
Z tý večeře nám zbyl chlast.
Nebude to depresivní?
Jako pohřeb?
Depresivnější to být nemůže.
Jestli jsme poslední, kdo tu odmaturuje,
tak jim ukážeme, že máme koule.
- Poslední párty v Paláci. - To zní skvěle.
- Super. - Pecka.
Musím si dát bacha. Nemůžu riskovat žádnej průser.
Jak to myslíš? Tohle je mega průser.
Co tím myslíš?
No…
jsem Willeho náhradník.
Nejenom rodový,
ale v tom, co královská rodina dělá.
Dokonce dostanu i titul.
Ty vole.
No jo.
To je drsný.
Jsi chudák.
Je to čest.
To jo, ale míval jsi perfektní pozici.
Patřil jsi k nim, ale neměl odpovědnost.
- Mohl sis užívat. - Jo, párty v zákulisí.
Měls samé výhody.
Teď tě vlastní.
A to je smutný.
Chceš k nim mít blízko, ale nechceš k nim patřit.
Což je teď vlastně naše výhoda.
- Je to pro nás super. - Jo.
Máme to skvělý.
Můžeme začít organizovat pořádný chlastačky.
Jo, to je bomba.
Ahoj.
Jak se máš?
No…
cítím se…
prázdný.
Mám strach.
Co ty?
Vlastně nevím.
Všechno mi přijde divný. Asi tak.
To, že zavírají školu.
Nemám jenom dobrý vzpomínky, ale…
hodně pro mě znamená.
Takže tak.
Hele, rád bych ti řekl, že…
No…
Chci ti…
Čau, co si dneska berete na sebe?
Prošel jsem si skříň
a jediná bílá věc je šedivá.
Ještě jsem nevymyslel, jak se tam proplížím,
takže nevím, jestli půjdu.
- Aha. - A já možná taky nepřijdu.
No tak, musíte přijít.
Bude to pecka.
Máme víno, spoustu tvrdýho. Mraky chlastu.
Uvidím. Teď musím běžet.
Důležité je, že budeme spolu.
Tohle je možná naše poslední společná noc.
- Jste v pohodě? - Jo!
Pane vychovateli!
Pánové, na Hillerskou!
Na Hillerskou!
Ahoj.
Ty ses ještě nepřipravil?
No tak, je to poslední párty.
Nemám náladu.
Ani já ne, ale co jinýho chceš dělat?
Být tu společně v depresích?
Hele, určitě to není až tak špatný.
Ne.
Ne, máš pravdu. Není.
Až na to,
že jsem ztratil lásku svého života,
stojím za zavřením školy
a řekl svojí mámě hnusný věci,
kvůli kterým se nejspíš stanu králem už v 18 letech.
Takže ne, není to až tak špatný.
Tak pak bys to měl všechno pustit.
A dnešek si užít.
No tak.
Mám menší motivaci.
Bílé víno?
Je to poslední noc.
Pořádně si ji užijeme.
Jen kvůli tobě.
Tak jo, vstávej.
Jdeme kalit, princi! Převlíkni se, protože…
- Proč? - Všichni jsou v bílé.
Bez diskuze. Ale…
Jak to chceš udělat? Skočíme z okna?
- Můžu zmlátit stráže. - Víš co?
Malin, můžete?
Malin,
dneska půjdu na večírek.
Vím, že Erik tu dělal horší věci.
Ale mohla byste jít taky,
držet se od nás dál
a ujistit se, že nic neprovedu.
Nemusím se vyplížit ven a všichni budeme spokojení.
Dělejte!
Tady.
Veď nás.
Nemůžu v tom chodit.
Ty měly být do New Yorku.
Chceš mi říct, že Hillerská pořádá poslední večírek
a ty tam nebudeš?
Jo, mohl by tam být Wille.
A nevím, jestli bych zvládl být v jeho blízkosti.
To dnešní setkání jsem málem nedal.
Jo, to jsi nám říkal.
Ale jestli máš pocit, že jsi řekl všechno
a tohle celé je uzavřené, pak jít nemusíš.
To jo,
ale jak takovou věc víš?
Co?
Že je to uzavřený. Jak to můžeš vědět?
Prostě to víš.
A víš, kdy není.
Simme, neblbni, je to poslední noc.
Co když už Willeho nikdy neuvidíš?
Můžeme?
- Jdeme. - Super.
Henry!
Tohle si užijeme!
JEDNOU BRATR, VŽDYCKY BRATR
Na zdraví.
Potřeboval jsem se…
s tímhle vším…
naposledy rozloučit.
Mrzí mě…
čím sis při rituálu…
musel projít.
A ještě víc to, že ti to provedl Erik.
Nebyl to jenom on. Byla tam…
hromada dalších.
To ho neomlouvá.
Hele…
Erik tě fakt zbožňoval.
Nejvíc na světě.
To video
s tebou a Simonem by na tom nic nezměnilo.
Erik by tě miloval bez ohledu na cokoli.
Chci se ti…
omluvit.
Za všechno.
Vážně.
Promiň, Wilhelme.
Díky.
- Mám ti vzít to víno? - Podrž ho.
- Super. Dej mi ho. - Nemáš zač.
Ahoj.
Jestli hledáš Augusta, je tam.
Hledám tebe.
Přestaň mi lhát.
Nelžu ti.
Takže ty k němu nic necítíš?
Frederika vás při večeři viděla.
Ano.
Cítím.
Ale…
to, co cítím k tobě, je silnější a důležitější.
A k Simonovi a… k sobě.
Pamatuješ, jak jsem tu zvracela?
Jo.
To byl můj nejlepší den.
Taky…
Řekla jsi, že mi ty kudrnaté vlasy sluší.
Možná to zní hloupě, ale…
hrozně moc to pro mě znamenalo.
Holky nechápaly, že každý den vstávám brzo,
abych si je narovnala a učesala.
Školu asi zavírají kvůli mně.
Řekla jsem inspekci pravdu.
Aha.
Řekla jsem jim o té hierarchii.
Řekla jsem jim o zasvěceních.
Řekla jsem jim úplně všechno.
To je dobře.
Dobře?
Proč bys lhala?
Chyběla jsi mi.
Ty mně taky.
Felice!
- Dělej! - Hned jdu.
Ta holka čůrá fakt dlouho.
Měj se.
Dělej, zlato, jdeme tancovat.
Hrají naši písničku.
Viděli jste Henryho? Vytuhnul na zemi.
Jo, zvracel.
- Čau. - Ahoj.
Ráda tě zase vidím.
Já tebe taky.
Kdo vás sem pustil?
Ty jsi blbá.
Co? Vždyť sem nechodí.
- Něco mi uniká? - Co?
- Něco mi uniká? Není na holky? - Nic ti neuniká. Klídek.
DO PRDELE S INSPEKCÍ
Hele, musím to říct. Fakt vás mám všechny rád.
Kluci, poslouchejte.
- Jasně. - Chci něco říct.
- Jo? - Ale nebudete se mi smát.
- Ne. - Slibte to!
Jasně. Řekni to.
No…
jsem na kluky.
Nisse, proč bychom se ti měli smát?
A proč jsi nám nic neřekl?
Protože jsem zatím nenašel toho pravého.
Někoho, koho bych fakt miloval.
Děláš si prdel? Někoho ti najdeme. Tebe bude chtít každej.
Fakt, nikdo ti neodolá. To zařídíme.
- Jsi nejlepší kámoš. - Díky, kámo.
Ten nejlepší…
Saro?
Ahoj.
Promiň.
Do prdele. Jsem na plech.
Měl jsem radost, že tu jsi.
To není kvůli tomu.
Škola končí. Všem je to fuk.
Nemusíme se schovávat.
Sakra.
Už jsem to vymyslel. Až mi začne vojenský výcvik,
budu za tebou o víkendech jezdit.
Mezi náma je konec.
Aha.
Proč?
Protože to tak chci.
Saro.
Vidíš do mě.
To, co mezi náma je, je speciální.
Víš to. Nemůžeš to popřít.
Já do tebe vidím, ale ty do mě ne.
Líbí se ti, kým jsi vedle mě.
To není to samé.
U večeře jsi mě políbila, a najednou je konec?
Udělám cokoli. Utečeme spolu. Uprchneme do…
Ne.
Saro.
Ano.
Takže končíme?
Ty se rozhodneš, že je konec, a tím to hasne?
Jen tak?
Navždy?
Ne, to…
Nemůžu…
Nevím, jestli to…
zvládnu.
Přebolí to.
Ahoj.
- Možná bychom měli jít. - Proč?
- Chci sedět tady. - Pojď.
Ahoj.
Myslíš, že bychom mohli na všechno zapomenout?
Jen pro dnešek.
Co tím myslíš?
Žádná královská rodina, žádný princ, žádný socialismus, žádné drama.
Žádné předtím. Žádné potom.
Jenom teď.
Poslední společná noc.
Stojíme za to.
Jo. To se mi líbí.
Až se vrátím, Malin mě zabije.
Stojí to za to.
Vždyť jen blázen čistou hlavu má.
Na ten den nezapomenu.
Ani já ne.
Jak ti při hodině sklaplo.
To není pravda.
Tak to není. Nesklaplo mi.
Tak proč jsi mlčel?
Nemohl jsem.
Nechápu to, Simone.
Jak může být mezi náma konec?
Nemůžeme dál bojovat?
Jak jsi to mohl skončit?
Jen tak.
- Nechápu to. - Wille.
Myslel jsem, že spolu budeme.
Byli jsme spolu.
A ty chvíle stály za to.
Dobré ráno.
KONEČNĚ JSEM DODĚLAL TVŮJ DÁREK K NAROZENINÁM. TADY JE.
PÍSNIČKA_PRO_WILLEHO.MP3
To, co bylo mezi námi,
se vůbec nedá uchopit.
Ale přísahej, prosím slib mi,
že ti, co to nedokáží pochopit,
tě nedonutí schovávat svou tvář,
obětovat pravdu na oltář.
Víš, jak jsi řekl,
že každý kolem je lhář?
Že nevíš, komu máš věřit?
Ale ty jsi jiný.
Nech svůj smutek zářit,
ať lidi vidí, kdo jsi.
Vždyť je to úžasný pocit.
S námi není nic špatně,
nemusíme poslouchat, co říkají jiní.
Pamatuješ, jak jsi mi říkal,
že můžeme jít svou cestou, být volní?
Budu ti držet palce.
Snad se ti to podaří
a budeš moct být sám sebou.
Byli jsme revoluce,
jeden pro druhého.
Neměla by být revoluce
milovat bližního svého.
Byl jsi moje revoluce,
ale bylo to málo.
Bylo to málo.
Rychle, ať nepřijdete pozdě.
- Dělej, Simone. - Pa, mami.
Počkej.
Měla jsem si vzít volno.
Fakt je to v pohodě.
Nejsme děti.
To ne. Už jste dospělí.
- Měj se. Mám tě ráda. - Já tebe.
Mám tě rád.
Na zdraví.
Nils Polstjerna.
August Horn z Årnäsu.
Vincent z Klintbergu.
Zatleskejte našim maturantům.
Dnešek se… od ostatních dní dost liší.
Sdílíme společný zármutek a obavy.
Ale dnešní den může být i dnem radosti.
Proti rozhodnutí školní inspekce se hodláme odvolat,
takže budoucnost Hillerské rozhodně ještě není sečtena.
Bravo!
A jako poctu našim maturantům společně zazpíváme naši hymnu.
Snad to nebude naposledy.
Můžete.
Naše dny jsou pryč a čas plyne,
říká se, že časem i nejhorší bolest pomine.
Byl jsem raněn, sám sebe ztratil
a tolik chvil promarnil,
ale pak jsem našel svůj směr.
To, co jsme prožili a kým jsme byli,
na to nemůžu zapomenout.
Vzpomínky nikdy nevyblednou.
Kdybys mě dnes viděl, aspoň jednou.
Z touhy se mi podlamují kolena
a pravda zůstává zahalena
hluboko ve mně.
Kdybych tě dnes viděl,
zeptal bych se, jak ses měl.
Jestli vzpomínky i po vší té době
žijí hluboko v tobě.
Prošli jsme si peklem, bojovali,
ale na to, kým jsme byli, nezapomněli.
Cestou svou kráčíme každý,
v srdci mém budeš navždy.
Nečekal jsem, že dorazíte.
Ale díky.
Wilhelme…
měl jsi pravdu.
Potřebovals mě, a já tu pro tebe nebyla.
A…
Chci tě…
požádat o odpuštění.
Měla jsem pomoc vyhledat dřív, ale teď jsem to udělala a…
Je to povinnost každé matky a…
Doufám, že…
ti to vynahradím.
Můžeš mi to odpustit?
Zlato moje.
Zvládneme to.
- Ahoj, Auguste. - No…
- Ahoj. - Gratulujeme.
- Díky. - Gratulujeme k maturitě.
- Gatuluju. - Díky.
- A tady… - To je pro mě?
Tady máš.
To je nádhera.
Moc vám děkuju.
Je to maličkost. Máme radost.
A teď ta důležitá část. Jaké máš známky?
Vždycky by mohlo být líp, ale jsem spokojený.
- Fajn. - Gratuluju.
Byl jsi nervózní?
Nikdy mi tak nebušilo srdce.
Když jsme tam stáli… Pořád jsem v euforii.
Ze své maturity si nepamatuju nic.
- Samozřejmě jsem nic nepil. - No jasně.
Simone?
Chtěl jsem ti poděkovat.
Za tu písničku.
Je úžasná.
I když je smutná…
a bylo to k ničemu.
Vzdali jsme to.
Nebylo to k ničemu.
Nevzdal jsem to kvůli nám,
ale kvůli královské rodině.
Sbohem, Simone.
Sbohem.
Užij si prázdniny.
Díky, Wille.
Ty taky.
- Máš tu pas? - Jo.
Máme všechno?
Felice, taxi tu bude za pět minut.
New York čeká!
Vezmi si věci. Rozloučíme se.
- Jasně. - Pospěš si!
Jedeme do New Yorku!
Ahoj.
Jsi v pohodě?
To je tvoje?
Jo.
Kam jedeš?
Domů.
Letíš do New Yorku?
Zatím nevím.
Nevíš?
Ne.
Nevím, jestli výlet do New Yorku
byl to, co jsem potřebovala, když jsem na tebe byla naštvaná.
Mám kámošky, které místo poslouchání řeší problémy penězi.
Potřebovala jsem se upřímně vypovídat,
a to s nima moc dobře nejde.
Ale s tebou jo.
Mají pravdu v tom,
že New York bude větší zábava než Bjärstad.
Ale máš auto. Můžeš jet kamkoli.
Kam třeba?
Kamkoli.
ZAMKNĚTE SVÉ SYNY
Před námi je zácpa.
Potvrzuji.
Jsem na tebe moc hrdá.
My oba.
Byl to…
brutální rok. To přiznávám.
Ale zvládl jsi to.
Byl to křest ohněm.
Zapnete prosím klímu? Díky.
Wilhelme, jednou z tebe bude úžasný král.
Vím to.
POKLOŇ SE NÁM, LŮZO!
Co když o to nestojím?
Prosím, dneska ne. Už jsme to řešili…
Mami, nechci tě naštvat.
Vážně.
Je pro tebe těžké brát mě vážně,
protože jak jsi mi tenkrát řekla, opravdu jednám impulzivně.
Ale neměl jsem šanci to s tebou upřímně probrat.
Chápu, že možná pochybuješ a jsi z toho zmatený.
Měla jsem to stejně.
Ale…
Věřím, že existují horší osudy než ten tvůj.
Jenže to je právě ten problém. Já jsem si tenhle osud…
nevybral.
Nikdo. Lidi si ho nevybrali.
A vidím, co ti to dělá.
Chápu to.
Myslel jsem si, že aspoň Erik byl spokojený, ale nebyl.
Hele, chápu, že to se Simonem ti obrátilo život naruby…
O něj nejde.
Tohle není o Simonovi, mami.
To je o té roli.
Tím problémem byla vždycky tahle role.
Pro mě.
- Jo. - Vím, co si myslíš.
Že změním názor. Ale tak to není.
Nestojím o tohle.
Pokud věříš v monarchii,
že je důležité narodit se do správné rodiny, že je to právo…
pak on je tvým nástupcem.
Chápu, že jsi zklamaná, ale tak to je.
Otevřete mi dveře?
Mám vás rád.
Třeťáci!
Nechte ho jít.
Simone!
Zastav!
Simone!
Nechci být král
ani korunní princ.
Řekl jsem to mámě.
A…
je s tím v pohodě.
To…
To jsi udělal kvůli mně?
Ne.
Kvůli sobě.
Chci být s tebou.
Jak to máš ty?
Jak asi?
Miluju tě.
Já miluju tebe.
Jedete s náma?
Jo.
Překlad titulků: Lucie Jágr Tatransky