Egyszerűen elment?
Nem is maradt éjszakára?
Nem.
De akkor tényleg vége?
Köztetek valahogy soha nincs igazán vége.
Mondta, hogy már nem szeret…?
Nem mondta, de…
Nem is tudom. Látnod kellett volna az arcát.
Komolyan beszélt.
És igaza van. Megértem őt.
Vállalnom kell a felelősséget a problémáimért.
Nem rángathatom őt is bele ebbe.
Tessék!
Köszi.
SZERELEM VAGY KÖTELESSÉG
Hillerska!
Szia!
- Szia! - Hogy vagy?
Tudtál aludni?
Ma kihagyom a sulit.
Nem tudnék találkozni vele.
Itt van apa?
„Sajnálom. Szeretlek titeket.
A kocsi legyen a tiéd. Fedezd fel a világot!
Apa.”
Végig igazad volt.
Hiba volt kapcsolatba lépnünk vele.
Úgyis csalódást okoz.
Igazából nem tudom.
Szerintem…
neked volt végig igazad.
Te mersz második esélyt adni az embereknek.
Ami bátor dolog.
Vagy hülyeség.
- Mindig is ilyen lesz. - Lehet.
De attól még nem kell eltűnnie az életemből.
Van, aki sosem képes teljesen megjavulni.
De attól még lehet fontos része az életünknek.
Mi folyik itt?
Apa nekem adta a kocsiját.
Tessék?
Igen.
Biztos nem mész suliba? Mert elvihetlek.
Biztos.
Látod? Rendbe fog jönni.
Ahogy te is.
Hová lett az örökkévaló?
Hogy feledhettük el szent titkát?
Napunk túl rövid
Görcsösen törekszünk Küzdelemben formáljuk
Az örökkévaló művet Melynek lényege az idő
Ám az időtlenség cseppen…
- Ramírez? - Igen?
- Beszélhetnénk? - Persze.
Sara, folytatná?
Ám az időtlenség cseppen Karjainkba
Egyetlen pillanatra, ha…
Várj csak, maradj csöndben!
Sara! Tudod, hol van Simon?
Otthon. Ma nem jön suliba.
Sajnos el kell halasztanunk az órát.
Sőt, ami azt illeti, az egész napot.
A tanfelügyelet meghozta a döntését.
Bevonták a Hillerska engedélyét.
- Mi van? - Tessék?
Én is ugyanúgy megdöbbentem.
Most legyenek szívesek visszamenni a kollégiumba!
Ott mindent megtudnak majd.
- Ki mondta? - Őrület…
„A Hillerska tíz év alatt több megrovásban is részesült,
és nyilvánvalóvá vált számunkra,
hogy nem léptek fel elég határozottan a rendszeres visszaélésekkel szemben.”
„Nem elég határozottan”? Mindent betiltottak!
Gratulálok, felség!
Miről beszélsz?
Tartasz egy hülye beszédet, és bezárják az iskolát!
- Ez rekord! - Itt nem rólam van szó.
- Ez egy ilyen hely. - Ilyen hely? Aha.
„Több jelenlegi diák is tanúsítja…”
Ki beszélt innen a tanfelügyelőkkel?
Na? Ki vele! Ki beszélt innen a tanfelügyelőkkel?
- Miért rám nézel? - Mert veled beszéltek.
- És hallgatsz róla. - Mit mondtál nekik?
Nem én okoztam! Hisz már tíz éve kapják a figyelmeztetéseket!
Nem én voltam!
- Folyton csak magyarázkodsz, és… - Azért, mert piszkáltok!
Nem mondtam semmit!
Valamelyik geci volt az!
- Légy szíves… - Pofa be!
Hagyjátok abba!
- Mi van? - Valaki köpött!
Rajta, ismerd be! Ki vele, mit mondtál!
Csend legyen már, basszátok meg!
Csendet!
Elég a bűnbakkeresésből!
Vége van! Ennyi volt!
Kurvára szomorú, de…
Nem elég, ha szomorúak vagyunk?
Ez…
Bocsánatot kérek.
Kiakadtam.
Igen, bocsánatot kérünk…
A tanév végéig külön engedéllyel még nyitva maradhatunk.
De úgy néz ki, hogy ősszel már nem nyitunk ki újra.
Mi?
Ennek fényében pedig ki kell üríteniük a szobáikat,
minden személyes tárgyukat haza kell vinniük,
és el kell búcsúzniuk az iskolatársaiktól.
Őszintén sajnálom.
Egy kibaszott rémálom ez az egész.
Szomorú.
A szabálytalanságok miatt
a Hillerska gimnáziumot azonnali hatállyal bezárják.
- Azta! - Tiszta őrület!
A bejelentés alig néhány órája érkezett,
és részletesebben is megbeszéljük, mit…
És most mi legyen?
Talán anyának van igaza, és elköltözhetnénk.
Nagyobb városban szeretnél lakni, és vannak rokonaink Göteborgban.
Ne vicceljetek!
Göteborg?
A világ legrosszabb városa. Ne menjetek el Bjärstadból!
Nem tudom, talán annyira nem is rossz ötlet.
Hogyhogy? Miért nem Mariebergbe mentek?
Pontosan.
Ha tényleg ezt akarod, nekem oké.
Én megleszek.
Igen, de talán jobb lenne
mindent elölről kezdeni.
Nekem is.
Szóval tulajdonképpen Wille elől menekülsz?
- Ő úgysem marad Bjärstadban. - Így van, ez a te otthonod.
Igen, de…
itt akkor is rá emlékeztet minden.
Megértjük, Simon.
Igen, van elég gondod.
A suli, egy esetleges költözés, Wille…
Wilhelm, emiatt nem kell aggódnod.
Máris több alternatívát is felvázoltunk őszre.
A norvég királyi család elégedett az École Chanteclerrel.
De csak akkor nyilatkozunk, ha már végleges.
És anyáék mit szólnak ehhez?
Mivel némileg romlott a királynő egészségi állapota,
ezért most arra koncentrálnak.
De arról mindenképp gondoskodom, hogy ott legyenek az utolsó napon.
Onnan egyenesen Sollidenbe mentek,
ahol a királynő a pihenésre és a helyzet rendezésére…
…de egyelőre megteszi.
KRÍZIS KARIN BOYE
- A Hillisre! - Egs!
Egészség!
Nem csinálunk valamit? Ne búsuljunk már itt!
Bulizzunk!
- De úgy igazán durván. - Jó.
Persze. Maradt pia az estélyről.
Elég depis lenne, nem?
Mint egy temetés.
Ennél depisebb úgysem lehetne.
Ha már mi vagyunk itt az utolsó végzősök,
akkor legyünk tökösek, és mutassuk meg nekik!
Egy uccsó partival a Palotában. Kipucoljuk a helyet.
- Fasza. - Fasza.
Nekem vigyáznom kell, nem kavarhatom a szart meg a zűrzavart.
Miről beszélsz? Máris elszaródott minden.
Vagy mire gondolsz?
Hát, hogy…
én vagyok Wille helyettese.
Nemcsak az öröklési sorban,
de a királyi család munkájában is.
Még hivatalos címet is kapok.
Ne bassz!
Ja.
Azt a kurva!
Nem hangzik túl jól.
Megtiszteltetés.
Persze, de eddig tökéletes helyzetben voltál.
A körön belül, de felelősség nélkül.
- A csillogás jutott neked. - A VIP-ben partizhattál.
Csak előnyök voltak.
De most már az övék vagy.
Szomorú, August.
A királyi családhoz jó közel lenni, de bekerülni már nem.
Ami viszont nekünk tök jó.
- Nekünk rohadt jó. - Ja.
Tökéletes szitu.
Mi csak a buliszervezésre, piára és partizásra koncentrálnunk.
Ja, óriási.
Szia!
Hogy vagy?
Üresnek…
érzem…
magam.
És félek.
Te hogy vagy?
Nem tudom.
Most valahogy minden fura.
Hisz bezárják az iskolát.
Nem volt itt minden pozitív, de…
de sokat jelentett.
Na mindegy.
Simon, csak azt szeretném mondani…
Csak…
Csak azt…
Csá! Ti mit vesztek fel este?
Én szabályosan kipakoltam a szekrényemet,
de csak egy fehér cuccot találtam, és az is szürke.
Nem tudom, hogyan szökjek ki,
szóval lehet, hogy nem megyek.
- Oké. - Lehet, hogy én sem.
Ne már! Muszáj eljönnötök!
Óriási lesz.
Lesz bor meg egy csomó tömény is. Minden.
Meglátjuk. Most mennem kell.
Az a lényeg, hogy együtt legyünk.
Talán ez az utolsó közös esténk az életünkben.
- Minden rendben? - Igen!
Tanár úr!
Uraim! A Hillerskára!
A Hillerskára!
Helló!
Hogyhogy nem vagy még kész?
Ne már, ez az utolsó bulink!
Tényleg nincs hozzá kedvem.
Jó, nekem sincs, de most őszintén: mi mást tehetnénk?
Itt maradunk, és szarul érezzük magunkat?
Annyira azért nem lehet súlyos a helyzet.
Igaz.
Annyira tényleg nem súlyos.
Kivéve, hogy…
elvesztettem életem szerelmét,
bezárják miattam az iskolát, és olyan szörnyűségeket mondtam anyámnak,
amik miatt valószínűleg 18 évesen király leszek.
De igazad van, annyira nem súlyos.
Éppen ezért volna érdemes kiengedned a gőzt.
És szórakoznod.
Ne már!
Hoztam motivációt.
Le Blanc?
Ez az utolsó esténk.
Jól fogjuk érezni magunkat.
A kedvedért.
Jól van, kelj fel!
Partiherceg! Oké, öltözz át, mert…
- Miért? - Fehéret kell viselni.
Téma lezárva.
Viszont…
Hogyan csináljuk? Kiugrunk az ablakon, vagy…?
- Lekungfuzhatom az őröket. - Tudod, mit?
Malin! Jöjjön be!
Helló!
Elmegyek az esti partiba.
Tudom, hogy Erik rosszabbat is csinált ennél.
De arra gondoltam, hogy maguk is jöhetnének.
A megfelelő távolságból ügyelhetnének rá, hogy ne essen bajom.
És akkor nem kell kiszöknöm. Mindenki jól jár. Oké?
Gyerünk!
Tessék!
Mutasd az utat!
Ebben nem tudok menni.
New Yorkban akartam viselni.
Azt mondod, most van a Hillerska legutolsó bulija,
és te nem mész?
De Wille is ott lehet.
Nem tudom, hogy akarom-e látni.
A suliban is nehéz volt beszélni vele.
Igen, mondtad.
És hát,
ha úgy érzed, már mindent elmondtál,
és lezártad a dolgot, akkor nem is kell odamenned.
Igen, de…
Azt honnan lehet tudni?
Mit?
Honnan tudja az ember, hogy lezárta a dolgokat?
Egyszerűen csak tudja.
Ahogy azt is, ha nem.
Viszont ez a legutolsó este, Simme.
És ha soha többé nem láthatod Willét?
Kész vagytok?
- Menjünk! - Oké.
Az az, Henry!
Oké, rajta!
AKIT TESTVÉRRÉ FOGADUNK, ÖRÖKKÉ AZ MARAD
Egs!
Kellett
a végső búcsú
ettől az egésztől.
Sajnálom…
amit át kellett élned
a beavatásodon.
És azt is, hogy Erik miatt történt.
Nem csak miatta.
Abban…
mások is benne voltak.
Akkor sincs rendben.
Tudod…
Tudod, Erik mindennél…
jobban szeretett téged.
Az a videó
a két fiúval semmit sem számított volna.
Erik mindenképpen szeretett volna téged.
Én pedig…
nagyon sajnálom…
az egészet.
Komolyan.
Sajnálom, Wilhelm.
Köszönöm.
- Megfogjam a bort? - Tessék!
- Jó, add ide! - Szívesen.
Szia!
August bent van, ha őt keresed.
Téged kereslek.
Nem kell ám hazudnod.
Nem hazudok.
Szóval nem érzel iránta semmit?
Fredrika látott vele az estélyen.
De.
Érzek iránta valamit.
De az sokkal…
fontosabb, amit irántad érzek.
Valamint Simon és magam iránt.
Emlékszel, amikor itt segítettél hányni?
Életem legszebb napja.
Azt…
Azt mondtad, jó a hajam göndören.
Talán butaság, de…
ez nagyon sokat jelentett nekem.
A többi csaj észre sem vette, hogy egy órával korábban keltem,
csak hogy kivasaljam a hajam.
Azt hiszem, miattam zárják be a sulit.
Elmondtam az igazat a tanfelügyeletnek.
Oké.
Beszéltem nekik az iskolai hierarchiáról.
Elmondtam, milyenek a beavatásaink.
Tényleg mindent elmondtam nekik.
Az jó.
Jó?
Miért hazudtál volna?
Hiányoztál.
Te is nekem.
Hahó! Felice!
- Gyerünk! - Megyek.
Meddig képes pisilni a csaj?
Szia!
Gyere, édes, táncoljunk!
A mi számunkat játsszák!
Láttátok Henryt? Elájult tánc közben.
Aha, rókázott.
- Helló! - Helló!
Szia! Jó újra látni!
Úgyszintén.
Ki engedett be titeket?
Fogd be!
Mi az? Nem is ide járnak.
- Ennyire szar a radarom? - Mi?
- Ennyire szar a radarom? - Nem, dehogy. Nyugalom.
PÁ, HILLERKSA
BASSZA MEG A TANFELÜGYELET
Tudjátok, mit? Kimondom. Kurvára szeretlek titeket.
Srácok, figyeljetek! Srácok!
- Na? - Mondok valamit.
- Igen? - De nem röhöghettek, jó?
- Jó. - Ígérjétek meg!
Mondjad! Ki vele!
Szóval én…
a pasikat szeretem.
Ugyan már, Nisse, miért röhögnénk?
Eddig miért nem mondtad?
Mert még nem találkoztam senkivel, akit különlegesnek tartok, vagy…
Tudjátok, aki úgy igazán bejönne.
Mi van? Majd intézkedünk. Hisz óriási csődör vagy.
De komolyan, bárkit megkaphatsz. Megoldjuk.
- Te vagy a legeslegjobb pasi. - Kösz, tesó.
Kurvára a legjobb…
Sara!
Szia!
Bocsi, a…
Baszki, részeg vagyok.
Úgy megörültem, hogy itt vagy.
Nem erről van szó.
Majdnem vége a sulinak. Senkit sem érdekel.
Nem kell többé titkolóznunk.
Hoppá!
Mindent kitaláltam. Ha elkezdem a katonaságot,
hétvégente eljövök majd, hogy együtt lehessünk.
Vége van, August.
Oké…
Miért?
Mert én nem ezt akarom.
Sara!
Hisz láthatod.
Ami kettőnk között van, az valódi.
Ugye? Ezt nem tagadhatod.
Látom, hogy ki vagy, August, de te nem látsz engem.
Te azt szereted, akivé válsz, ha velem vagy.
Az nem ugyanaz.
Az estélyen megcsókolsz, erre most vége?
Bármit megteszek. Elmegyünk. Elszökünk valahová, ahol…
Nem.
Sara!
De…
Szóval ennyi?
Eldöntöd, hogy vége, és ennyi?
Csak így?
Örökre?
Nem, azt…
Nem…
Nem tudom, hogy…
kibírom-e.
Elmúlik majd.
Szia!
Hali!
- Lassan mennünk kéne. - Miért?
- Én maradnék. - Gyerünk!
Szia!
Nem felejthetnénk el mindent, ami történt?
Csak ma estére?
Hogy érted?
Ma nem kell sem királyi család, sem herceg, sem szoci, sem dráma.
Sem múlt, sem jövő.
Csak a jelen.
Egy utolsó közös este.
Megérdemeljük.
Jó, ez tetszik.
Malin nagyon le fog szidni, amikor visszamegyek.
Ezért megéri.
Csak egy őrült tud épeszű maradni
Emlékszem arra a napra.
Én is.
Jól beijedtél az órán.
Nem igaz.
Nem igaz. Nem ijedtem be.
Akkor miért nem szólaltál meg?
Nem tudtam.
Nem értem, Simon.
Hogy lehet csak úgy vége köztünk?
Nem harcolhatnánk tovább?
Hogy tudsz túllépni rajtam?
Ilyen könnyen?
- Nem értem. - Wille…
Azt hittem, egy pár leszünk.
Így is volt.
És jó volt, amíg tartott.
Jó reggelt!
ITT A SZÜLINAPI AJÁNDÉKOD MOST LETT KÉSZ
WILLE_DALA.MP3
Egymáséi voltunk
Ezt soha nem felejtem
De kérlek, ígérd meg nekem
Nem vehet rá a külvilág
Hogy elrejtsd önmagad
Aki valójában vagy
Egyszer azt mondtad
Nem igazi senki már
A világ csak rideg színlelés
De te más vagy
Ne rejtsd el bánatod
Hadd lássák, hogy vállalod
Engedd, hogy ismerjenek
Nem velünk volt a baj sohasem
Nem kell követnünk más útját
Mindegy, hogy hová vezet
És egyszer azt mondtad
Hogy én is szabad lehetek
Ezt kívánom én is neked
Hogy önmagad légy
A forradalom mi voltunk
A tüze lángolt bennünk
Mondd, miért kell lázadnunk
Hogy valakit szeressünk
A forradalom mi voltunk
Mielőtt elestünk
Elbuktunk, szétestünk
Siessetek, mert elkéstek!
- Gyerünk, Simon! - Szia, anya!
Várj csak!
- Szabadnapot kellett volna kivennem. - Dehogy, semmi baj.
Felnőttünk már.
Bizony, hogy felnőttetek.
- Szia, anya! Puszi! - Puszi!
Puszi!
Egészségetekre!
Nils Polstjerna!
August Horn af Årnäs!
Vincent af Klintskog!
Tapsoljuk meg végzős diákjainkat!
Szóval ez nem egy közönséges nap.
Noha közösek a gondjaink és az aggodalmaink,
de a mai nap legyen az örömé!
Fellebbezni fogunk a tanfelügyelet döntése ellen,
szóval messze még a Hillerska jövőjéért folytatott harc vége.
Bravó!
A végzős diákjaink tiszteletére most elénekeljük a Hillis-dalt.
Reméljük, nem utoljára.
Tessék!
Mögöttünk már oly sok év
Az idővel szépülő emlék
Sebzett szívvel tévelyegtem én
Aztán felcsillant az új remény
Átmentünk annyi mindenen
A sok jót el nem felejthetem
Te is látod, hogy mi vár
Az emléked él tovább
Az arcomon láthatod
Bent a lelkem hogy sajog
S a sok közös emléket
Őrzöm-e
Az arcodon láthatom
Ha a lelked felragyog
S a sok édes emléket
Őrzöd-e
Próbára tettek, helytálltunk
Nem feledjük, hogy egykor kik voltunk
Most elválnak az útjaink
De megmaradnak emlékeink
Nem számítottam rá, hogy eljöttök.
De köszönöm, és…
Wilhelm…
Igazad volt.
Nem értél el, amikor szükséged volt rám.
És…
Szeretnék…
Szeretnék bocsánatot kérni.
Sokkal hamarabb kellett volna segítséget kérnem, de most megtettem, és…
anyaként ez a kötelességem, és…
szívből remélem, hogy már…
melletted tudok állni.
Meg tudsz bocsátani, Wilhelm?
Édes kisfiam!
Minden rendben lesz.
- Itt van August! - Na…
- Üdv - Gratulálok.
- Köszönöm! - Gratulálok az érettségihez.
- Gratulálok. - Köszönöm.
- Ez… - Az enyém?
Tessék.
Istenem, de szép!
Köszönöm szépen.
Szóra sem érdemes. Csodálatos!
Térjünk a lényegre! Milyenek a jegyeid?
Hát, lehetnének jobbak, de azért örülök nekik.
- Remek. - Gratulálok.
És az idegeid?
Szerintem még sosem volt ilyen magas a pulzusom,
mint amikor odabent álltunk… Még mindig nem nyugodtam meg.
Én nem is emlékszem az érettségimre.
- Én csak üdítőt iszom. - Nyilván.
Simon?
Szeretném megköszönni.
A dalt.
Nagyon tetszik.
Bár szomorú,
és hiába volt minden…
Hisz feladtuk.
Semmi sem volt hiába.
Én nem mondtam le kettőnkről.
Csak a királyi családról.
Ég veled, Simon.
Ég veled!
Legyen szép a nyarad!
Köszönöm, Wille.
Neked is.
- Hoztátok az útleveleket? - Igen.
Minden megvan?
Öt perc múlva itt a taxi.
New York, bébi!
Hozd a csomagod! Addig elbúcsúzunk.
- Rendben. - Siess!
New York, bébi!
Szia!
Jól vagy?
A tiéd?
Hova mész?
Haza.
Te pedig New Yorkba?
Nem is tudom.
Nem tudod?
Nem.
Nem tudom, hogy egy New York-i útra volt-e szükségem akkor,
amikor kikészültem a közöttünk történtek miatt.
Bizonyos barátok pénzzel kezelik a problémákat, nem figyelemmel.
Nekem őszinteségre volt szükségem,
de velük ez nem mindig könnyű.
Veled viszont az.
Abban valószínűleg igazuk van,
hogy New York jobb hely Bjärstadnál.
De a kocsiddal te is elutazhatsz valahová.
Hová?
Bárhová.
ZÁRJÁTOK BE A FIAITOKAT!
Megakadt előttünk a forgalom.
Vettem.
Nagyon büszke vagyok rád.
És én is.
Az biztos, hogy ez…
enyhén szólva is brutális év volt.
De túl vagy rajta.
Cseberből vederbe.
Feltekerhetnénk a klímát? Köszi.
Wilhelm, egy nap fantasztikus király leszel.
Tudom.
TÉRDRE, PROLIK
És ha nem akarom?
Kérlek…
Kérlek, ne ma! Ezt már megbeszéltük…
Nem bosszantani akarlak, anya.
Eszem ágában sincs.
Tudom, hogy nehezen veszel komolyan,
mert mondtam már ilyet indulatból korábban.
De nem hagytad, hogy őszintén beszélgessünk róla.
Megértem, ha kétségeid vannak, és elbizonytalanodsz.
Isten a tanúm, én ugyanígy éreztem.
De azért…
van ennél rosszabb sors is.
Igen, de épp ez a gond. Mi ezt a sorsot kaptuk,
nem választottuk.
Ahogy az emberek sem.
Látom, milyen érzéseket vált ki belőled.
És belőled is.
Régebben azt hittem, legalább Erik boldog, de szerintem nem volt az.
Megértem, hogy a helyzet Simonnal megváltoztatta az életedet…
Nem róla van szó.
Nem Simonról van szó, anya, hanem…
erről a szerepről.
Mindig is ez a szerep volt a probléma.
Számomra.
Igen.
Tudom, hogy azt hiszed,
majd meggondolom magam, de nem fogom.
Nem akarom ezt.
Ha hiszel a monarchiában,
és abban, hogy fontos a megfelelő családba születni, és hogy ez így helyes…
akkor ott az örökösöd.
Megértem, ha csalódott vagy, de ez az igazság.
Kinyithatnánk az ajtót?
Szeretlek titeket.
Hadd menjen!
Simon!
Állj!
Simon!
Nem akarok király lenni.
Sem koronaherceg.
Megmondtam anyának.
És…
elfogadta.
Ezt…
miattam tetted?
Nem.
Önmagamért.
Veled akarok lenni, Simon.
Biztos, hogy túl vagy rajtam?
Szerinted?
Szeretlek.
Én is téged.
Akkor jöttök?
Igen.
A feliratot fordította: Marik Gábor