СЕРІАЛ NETFLIX
АВҐУСТ: ВИБАЧ, ВИБАЧ.
Вільгельме, чекай.
Вільгельме, будь ласка…
Треба поговорити.
Хоча б до твого від’їзду.
БРАТ — ЦЕ НАЗАВЖДИ.
ВІЛЬГЕЛЬМ: НЕ ДЗВОНИ МЕНІ!
ТИ ВСЕ ЗІПСУВАВ. Я ПЕРЕТВОРЮ ТВОЄ ЖИТТЯ НА ПЕКЛО!
АВҐУСТ: Я ЗРОБЛЮ ЩО ЗАВГОДНО, АБИ ТИ МЕНЕ ПРОБАЧИВ.
ВІЛЛЕ, БУДЬ ЛАСКА, ВІДПОВІДАЙ.
Ну от…
-Привіт! -Привіт!
-Добридень! -Привіт, Маркусе.
-Як справи? -Добре, а ваші?
-Як там у стайні? -Усе добре.
-Маркусові треба в туалет. Це там. -Авжеж.
-Дякую. -Нема за що.
Ось…
Тобі лист.
-Мене прийняли. -Справді?
Я житиму в особняку. Нарешті я пансіонерка!
Я чую те, що сталося давно
Я одинокий, я найсильніший
Більше це не повториться
Я не хочу так почуватися
Хто хоче так почуватися?
Я не хочу так почуватися Хіба хтось хоче таке відчувати?
Я хотів би так почуватися
Більше це не повториться
Гарно.
Дякую.
-Що… -Я допомагаю татові у стайні.
Твоя сестра спізнилася на автобус, і я її підвіз.
Я щойно отримав права, тож для мене це в радість.
Клас. Ти вчишся в Марієберґу?
Так, випускний клас.
Ми наче разом були в дитсадку. Ти ж син Лотті?
Так. Маркус.
Сімон.
Я йшов у туалет і почув, як ти співаєш.
Тоді побачив тебе і…
Не зважай.
До речі, ти ходиш до «Томпас» на вечори караоке?
Можемо якось сходити.
Ти добре співаєш, народу сподобається.
Додай мене в Інсті.
Гаразд.
Добре.
ВІЛЬГЕЛЬМ: АВҐУСТ ПРОСИТЬ ПРОБАЧЕННЯ. ТАК Я ЙОГО Й ПРОБАЧИВ!
ФЕЛІС: ОТ ДУРБЕЦАЛО!
ВІЛЬГЕЛЬМ: ЙОГО ТРЕБА ПОКАРАТИ.
ФЕЛІС: ПОГОВОРИМО В ШКОЛІ.
Привіт, мам.
Я говорила з твоїм татом, він сказав, що ти не хочеш більше їздити верхи.
А мені ти не збиралася сказати?
-Намагалася, але ж ти не чуєш. -Не розумію.
Ми так довго шукали Руссо, а тепер ти все кидаєш?
Я розумію…
Ми тобі вже замовили на літо курси їзди верхи з тренером…
-Мамо, Сару прийняли до Особняку. -Феліс…
САРА: БУДЕМО СУСІДКАМИ
Привіт!
-Готово. -Дуже гарно. Дякую тобі.
-Правда ж? -А що це?
Він типу захищає від поганої енергетики.
А, і ось іще.
Це допомагає заснути й не тільки.
Не знаю, чи це допоможе в такому гаморі.
Старшокласниці скоро підуть.
Форест-Рідж влаштовує вечірку на честь нового семестру.
Для них вона остання, отже, буде божевільня.
Ти точно не проти, щоб я зайняла твою кімнату?
-Так, так. -Я не хочу…
Ні-ні, не переймайся. Що ж, добраніч, дівчата.
Добраніч, Медді.
Нарешті в мене власна кімната. Можу палити шавлію!
Куди мені покласти речі?
Та на будь-яку поличку.
Котру? Тут трохи гармидер.
Справжні дівчата з глибокими кишенями! Слава їхнім благословенним поцькам!
-Ця! -А ну!
Це твоя срана ініціація!
Справжні дівчата, глибокі кишені!
Будьмо.
Справжні дівчата!
Слухай уважно.
Якщо хочеш стати справжньою дівчиною з Особняку, твоє завдання —
пролізти на вечірку старшаків
і утнути щось таке, щоб всі отетеріли.
Це не обов’язково.
-Ще й як обов’язково. -Це традиція!
Вона ж не боягузка?
Стривай, стривай. Не можна це ламати. Бо це ж…
Я заберу.
Ну ж бо, вперед!
І не смій повертатися, доки не зруйнуєш вечірку.
Нехай щастить, Саро!
Мені це не подобається.
Сара не відповідає відтоді, як ми відвезли її речі.
Вона майже ніколи не відповідає на СМС, мамо.
Мамо…
Мабуть, вона там вчиться, куди класти ложки-виделки.
Марно я їй дозволила переїхати.
Трохи пізно про це думати.
Я спробую їй додзвонитися.
Останній семестр!
-Останній семестр! -Авґусте!
-Так! Брате!
Дівчина Бонда?
Ти де був? Пропустив останню різдвяну поїздку.
-На Сейшелах було так класно. -Неймовірно.
«Qui a fait l'amour dans la piscine?»
-«Dans la piscine». -Що це означає?
Покоївка Франсуа знайшла презик у басейні.
-Він там плавав. -Його виловили сачком.
Мабуть, це треба було бачити.
Не хотілося надибати пивне черевце на останній семестр.
Ти що, серйозно? Тільки не кажи мені, що схуд.
Та ви ж мене знаєте.
СІМОН: ЧОМУ НЕ ВІДПОВІДАЄШ? МАМА ХВИЛЮЄТЬСЯ.
Браво справжнім дівчатам з Особняку!
Пожежа!
-Сімме, що сталося? -Привіт. Ти можеш…
Можеш відвезти мене до палацу?
Вибач, брате. Я в тітки.
Бляха!
СІМОН: РОШ, БУДЬ ЛАСКА, МОЖЕШ ДОВЕЗТИ МЕНЕ ДО ПАЛАЦУ?
РОШ: ВИБАЧ, Я НЕ ВДОМА.
МАРКУС — ЗАФРЕНДИТИ
ТИ РАПТОМ НЕ ЗА КЕРМОМ?
ПИШЕ…
ПРИВІТ. НІ. ТЕБЕ ТРЕБА ПІДВЕЗТИ?
МАМА
Дякую.
Що за дідько?
-Привіт. -Ми пролізли на вечірку старшаків.
-Що? -Це був цирк на дроті. Ти вдома?
Ні, щойно приїхав до Гіллерскі.
Якщо хочеш помститися Авґустові, давай зараз.
Приходь на вечірку…
Алло?
Ходімо.
Дякую. Я справді вдячний.
Нема за що. Я так розумію, це терміново.
Але міг би сісти спереду.
Це ж не таксі.
Авжеж.
Вибач.
Я не навмисно. Сара… вона геть здуріла.
Пусте. Я розумію. Їдьмо.
Це була найшаленіша вечірка на канікулах. Усі там були!
Занеси мої сумки. Я зараз прийду.
Боже, це божевільня.
-Та годі тобі. -Той вишибайло…
-Так? -Він нас хапає… Уявляєш?
Ти диви! Кронпринце! Як справи?
Добре.
-Хочете на вечірку старшокласників? -Авжеж.
Але… нас не запрошували, і нам не можна виходити.
Допоможіть мені вшитися так, щоб Малін не бачила, і я вас проведу.
-Що? -Серйозно?
-З поверненням. -Дякую.
-Ти серйозно? -Так.
Сара підпалила наш прапор.
Вона справді дивна.
-То ми йдемо чи що? -Ану, ходімо!
Дякую, що підвіз. Правда.
Нема за що. Мені зайти з тобою?
-Ні, дякую. -Впевнений?
-Так. -Гаразд.
-Але все одно спасибі. -Нема за що.
Добре ще, що ми його загасили!
-Вона піроманка, матір її! -Але це було давно. Це…
-Гей! -Ні, ні, ні.
Що таке? Що ти тут робиш?
-Ми заходимо. -Ні, ні, ні.
Де ваша перепустка на вихід?
-Яка різниця? Ми заходимо. -Ідіть додому. Серйозно.
-Приведи Авґуста. -Ні.
Чекай, а це слушна ідея.
Покличемо Авґуста й побачимо, що скаже староста.
-Так. -Ходімо по Авґуста.
Це що за цирк на дроті? Що відбувається?
Вілле! З поверненням!
Називай мене «ваша високість».
Що?
Для тебе я «ваша королівська високість».
Гаразд.
Якщо ваша королівська високість негайно піде назад,
можливо, вас не покарають.
Та ні, ми залишаємося.
Ваша королівська високість мусить зрозуміти…
А ти спробуй. Скажи, що мені робити, й побачиш, що станеться.
Якщо ви наполягаєте, мабуть, я можу зробити виняток.
-Ні, ні, ні. -Що ти робиш?
Ні-ні-ні. Гей! Ану назад!
Авґусте, що ти робиш? Вечірка лише для старшокласників.
І взагалі Сара вже…
Це всього лише вечірка!
Так, але…
Та що це з ним?
Саро!
-Ти теж тут? -Ти не бачив Сару?
Ти про цю вар’ятку?
Мабуть, сховалася десь.
-Вона нас усіх зганьбила. -Я, мабуть, знаю, де вона.
Привіт.
А… Сара там?
Так, Сімон її шукає.
Так. Він тут стоїть.
Алло?
Ти мене налякала до усрачки. Де ти є?
Чому не відповідаєш?
Мама там божеволіє. Напиши їй.
Гаразд.
Каже, це була ініціація.
Як завжди. Старі добрі традиції…
Ні, почекай!
Привіт, до речі.
Привіт.
Я підстригся.
МАРКУС: ЯК СПРАВИ? ТАКСІ ЗАРАЗ ПОЇДЕ.
Вибач, справді мушу йти.
Його звуть Маркус.
Школа орендує частину їхнього маєтку.
Він завідує тиром, стайнями тощо.
Звідки ти знаєш? Ви знайомі?
Я його знайшов на Ґрайндері…
Наче минулої весни.
Але його не цікавили хлопчики з пансіону.
Хоча…
Ґрайндер? Але ж ти… Тобто, ви з Медісон…
Та годи тобі, Вілле. Невже ти такий старосвітський?
Хоча, мабуть, у цьому твій шарм.
Усе. Знаєш що?
Ваша з Сімоном проблема в тому,
що він не розуміє твого становища.
Ви з різних світів.
Ти мусиш знайти когось твого рівня, одного з нас.
Якщо потрібна допомога в пошуку, кажи.
Подзвони, і ми щось придумаємо.
Тобі треба бути обережнішим.
Старі традиції крізь роки
Гіллерска стоятиме вічно
Світло й духовність — наш девіз
Лунає у цих залах
Любі учні Гіллерскі!
Дозвольте знову привітати вас
у новому році.
Нашим старшокласникам припала честь
випуститися рівно за 120 років від заснування школи.
Як вам уже повідомляли,
річницю будемо святкувати урочисто.
Її королівська високість вшанує нас візитом,
а кронпринц Вільгельм виголосить промову.
Усе це зніматимуть на камеру,
бо це буде перша публічна промова кронпринца.
Безумовно…
ЧОМУ ДИРЕКТОРКА КАЖЕ, ЩО Я ВИГОЛОШУВАТИМУ ПРОМОВУ?
…але, скоріше, про весь навчальний рік.
ФАРІМА: ЯКБИ ВИ НЕ ВІДМОВИЛИСЯ РОЗМОВЛЯТИ З КОРОЛЕВОЮ,
ВИ Б ПРО ЦЕ ЗНАЛИ.
Я спізнююся. Не почув будильник.
Ну що ти вчора, потрапив до палацу?
Маркус мене підвіз. Він вчиться в Марієберґу.
-Добре. -Що?
-Нічого. -Він вчора до нас завітав.
-Гаразд. -Сара його знає зі стайні.
-Та байдуже. -Та добре.
Я вчора бачив Вілла.
Добре.
Думав, що після канікул буде легше його бачити,
але було важче.
Не знаю, як я з ним зустрічатимуся щодня.
Він як отрута для тебе.
Він тобі обіцяв не робити заяву, а сам?
Він тебе покинув напризволяще.
Що мені робити?
Усе можливе. Не розмовляй із ним, навіть не дивися на нього.
-Ми разом сидимо на уроках. -То й що?
Не сідай біля нього. Прикинься, що його не існує.
-Але… -Що «але»?
Він облажався і мусить залишити тебе в спокої.
На твоєму місці я б усе знищила.
Видали його фото, заблокуй номер, знайди хлопця, щоб помститися.
Як я, коли Ясміна мене покинула.
-То йому здибатися з Маркусом? -Чом би й ні?
Він мене запросив на караоке.
-Що? -Серйозно?
Ну то йди!
-Так, іди! -Помста!
Помста!
-Помста! -Помста!
Пом…
-З поверненням, Александере. -Дякую.
Ти бачив, що Александер повернувся?
Якось це дивно.
Тато мені сказав, що ніхто не хотів починати слідство,
а його батько нібито пожертвував на школу купу грошей.
Може, на них зробили корт для паделя.
-Спорт для буржуа. -Хіба школі бракує грошей?
Ні, але заяв на вступ поменшало.
Вони думали, що поява принца допоможе,
але через ту секс-касету…
Та все добре.
Александер не знає, хто настукав про наркоту.
Він не знає, що це ти, Вілле, підставив його замість Сімона.
Тож попустися.
Він іде.
-Гей! Привіт! -Привіт.
Усе гаразд? Радий бачити! Як справи?
Привіт, Александере.
-Привіт! Приємно бачити. -Привіт.
-Навзаєм. Добре, що ти тут. -Ми…
-Привіт. Як справи? -Добре. А в тебе?
Добре.
-Проведи мене до школи. -Так. Бувайте.
-Нова зачіска? -Так. У тебе теж?
Так. Тобі личить.
Дякую. Тобі теж.
Ти сказав Сімону, що це Авґуст виклав відео?
Ні. Щодо цього мама має рацію.
Якщо я скажу, він піде до поліції. Він вважає, що це правильно.
Але всі захищатимуть Авґуста, школу та королівську родину,
щоб захистити себе.
Що збираєшся робити?
Заберу в нього все, що він любить.
А він щось любить, крім себе?
Авжеж. Любить бути старостою, капітаном команди, відчувати владу.
Побачиш. Я його покараю… у свій спосіб.
Гаразд.
Мені звичайну каву.
Звичайну каву.
Феліс пише: «Ще одну каву, чорну».
-Без молока? -Отож.
-Це наче для Вільгельма. -Що?
-Так, ти не чула? -Про що?
Про неї та Вілла.
Ні. Вони спілкувалися на канікулах,
але вони просто друзі.
Вони ставлять одне одному сердечка в Інстаграмі.
Це якось підозріло.
Медді, передай мені «Тік-Так»?
-Сімон тобі нічого не казав? -Дякую.
Чого б це він їй казав? Він її брат.
Це ж наче моє?
Мені…
Мені просто цікаво,
чи вони справді були разом, чи він бі, чи що?
Якщо так, було б дивно, якби вони з Феліс…
Гаразд, годі пліткувати.
Не прикидайтеся святенницями. Коли Ерік був із дівчиною з OnlyFans…
Знаєте, що я чула? Королівський двір змусив її пообіцяти мовчати.
І оце. Дякую.
І шоколадку?
-Я це не буду. -Скасовуємо?
З вас 150 крон. Прошу.
ЗАОЩАДЖЕННЯ — 500, ПЕРЕКАЗ — 200
ЧЕКОВИЙ РАХУНОК — 230.23 ТРАНЗАКЦІЮ ЗАВЕРШЕНО!
-Ось. Дякую. -До побачення.
Нічого не хочеш?
-Ні. -Точно?
Сімоне.
-Вибачте, я спізнився на автобус. -Я мушу про це доповісти.
Не спізнюйся, якщо хочеш співати соло на ювілеї.
Я виступатиму соло?
Там буде багато впливових людей.
Людей, які можуть у майбутньому відчинити тобі всі двері.
Дякую.
Пам’ятай про свої пріоритети в цьому семестрі.
Зосередься на хорі.
-Дякую. -І не спізнюйся.
Але що ми співатимемо?
Я хочу показати, що школа трохи змінилася за 120 років.
Що скаже про нову версію гімну Гіллерски?
Привіт.
Доброго ранку.
Доброго ранку, фрекен Рамірес.
Сідайте, будь ласка.
Будь ласка, візьміть зошити,
і запишемо кілька заголовків.
Можна позичити олівець?
Відкрий, будь ласка.
Добридень, панове.
Добридень, вихователю!
Вітаю всіх.
Перший урочистий обід цього року. Прошу сідати.
-Я жерти хочу. Чому ми маємо чекати? -Ти ж встановив ці правила?
Старший клас може починати.
Ваша високість, спершу старші.
Прошу?
Спершу старші.
Хто це постановив?
Це традиція.
Так, але це вирішують учні.
Ані опікунська рада, ані персонал не втручаються.
Так. Це наше рішення.
Тоді проголосуймо.
Правила для всіх єдині. Ми служили старшим.
Коли ви будете у випускному класі, у вас будуть такі самі привілеї.
Або можемо порушити традицію і отримати їх зараз.
Питання: хто згоден, що ми не мусимо прислужувати старшим
і можемо брати їжу, коли захочемо?
Опустіть свої брудні рученята.
Це вам не демократія.
Вирішуватиме староста. Зрозуміло?
Робіть, що хочете.
Чудово. Прошу, панове.
Авґусте?
Дякую.
Не треба мені дякувати.
Так, я знаю, що це Авґуст підставив мене з наркотиками.
Але ти не такий, як вони.
Ти захищаєш тих, хто не такі, як інші.
Я от думаю…
Мама сиділа на якійсь соковій дієті.
Три тижні.
Я забула підручник із хімії.
-Побачимось. -Так.
Привіт.
Гей! Авґусте.
Я лише хотіла подякувати. Не мовчи, будь ласка.
-Я не знаю, що… -Ми домовилися.
-Так. -Так.
Я проштовхну тебе до Особняку, а ти мовчатимеш про відео.
Так, я знаю.
Я переконав опікунську раду, що ти заслуговуєш на стипендію.
А ти що зробила?
Ти пішла й сказала Віллові.
Що? Я не розмовляла з Віллі.
А хто ще міг йому розповісти? Ніхто його не бачив, крім тебе.
Це не я.
Тоді звідки він знає?
Навряд чи ти зрозумієш, наскільки я шкодую про те, що зробив.
Але в мене зі сраною головою щось негаразд, хіба не бачиш?
Я намагався вибачитися.
Я благав на колінах, але він лише принижує мене при кожній нагоді.
А я лише чекаю,
чекаю, коли мене копнуть у голову у несподіваний момент!
Я знаю, що так і буде.
Королівський двір цього не подарує.
Вони, мабуть, уже сидять там,
планують, як мене покарати, а я…
-Авґусте, дихай. -Не чіпай…
Ходи сюди. Послухай мене.
-Відчуваєш мою руку? -Що ти робиш?
-Так, відчуваю. -Так.
Будь ласка, послухай.
Дихай.
Дихай так, щоб моя рука рухалася.
Добре.
Продовжуй.
АЮБ: БУДЬ ІЗ НИМ ВІДВЕРТИМ. ДУМАЙ ПРО СЕБЕ.
Привіт.
-Привіт. -Можна поговорити?
Оце все…
Прикидатися, що нічого не сталося… Це не працює.
Вибач.
Можна просто…
Вілле…
Я думав про тебе цілі канікули.
Але водночас це було добре…
Побути нарізно.
Гаразд, то що?
Нам не можна розмовляти?
Це не назавжди, але наразі…
Дідько, Сімоне, ти єдиний, з ким я можу розмовляти.
Вілле, будь ласка.
Ти не бачиш, що робиш мені боляче?
Я не можу зараз з тобою спілкуватися.
Скажи мені, що робити. Сімоне…
СІМОН: АЮБЕ, КАРАОКЕ ВВЕЧЕРІ?
МАМА
Що це з погодою?
Раптом засніжило.
-Так, лише у Швеції. -Не сіло не впало.
-Аж до світанку -Господи.
-Гуляємо сьогодні -Що?
-Щось я хвилююся. -Чому?
-Не знаю. -Коли настане завтра…
-Можемо піти. -Ні, він нас бачив. Залишаємося.
Це твій шанс забути Вілла.
Так. Розслабся.
-Привіт. -Колу, будь ласка.
Мені теж колу.
Рош так само забула Ясмін.
Ясміну.
Ні, Ясмін.
-Її звуть Ясміна. -Що? Ні.
Ясміна.
Сімоне, як добре, що ти прийшов.
-Невже ти тут ніколи не був? -Ні.
-Привіт. Маркус. -Привіт.
Це наші.
-Привіт. Я Аюб. -Знайомтеся.
-Привіт. -Привіт, Сімон.
Давід, Сара. Що ти обрав?
-Тобто? -Ти мусиш щось заспівати.
-Ми співаємо? Я… -Так.
-Ні, я не співаю караоке. -Боїшся?
-Я не співаю караоке. -Заспіваємо разом. Гаразд?
Карола.
«Любов не любов»?
-Ні. -Так.
Будь ласка, ні.
-Ні, ні. -Так!
Ходімо, Сімме!
Пані та панове, дозвольте вам представити
Б’єрстедську зірку Сімона Ерікссона!
Незнайомцю, ти з’явився в моєму житті
Торкнувся мене так солодко
У зоряну ніч ми знайшли щастя
Назавжди
Незнайомцю, ти розрізав мене як ніж
Ти показав мені
Мою долю
Я гадав, що знав кохання
Але тоді прийшло справжнє кохання
Любов не любов без цього
Сіґґе, коротше, як завжди, торочить своє…
-Посунься. Він іще каже… -Може, сядеш деінде?
Перепрошую?
Що? Місць повно.
-Сідай де хочеш. Дідько! -Посунься!
Бачиш, що буває, якщо змінити функціонуючу систему.
Збій системи. Хаос. Слухай.
Коли старший заходить до кімнати, ти його слухаєш.
Існують правила. Так вже ведеться.
…так солодко
У зоряну ніч ми знайшли щастя
Назавжди
Привіт! Я третій зайвий. Припхався на їхнє побачення.
Це не справжнє, це не реальність
Це лише ілюзія Мрія, яка розвалиться на друзки
АЮБ, 31 ХВ.
Вільгельме?
-Вілле? -Добре.
Шах і мат.
А потім можна було трохи…
Бачиш?
Ти міг почати й…
Усе одно має спрацювати.
Перепрошую.
Вільгельме, як… як добре, що ти подзвонив.
Це ти винна.
Ти в усьому винна!
Що сталося?
Сімон на побаченні з іншим.
Он як.
Слухай, я не Ерік. І не хочу ним бути.
Мені все це не потрібне.
Заспокойся. Три глибоких вдихи…
Я не жартую! Матір його, я не хочу бути кронпринцом!
Припини!
Не влаштовуй істерику.
Я розумію, ти в стресі, ти роздратований,
але заспокойся, будь ласка, і поясни, що сталося.
Увімкни гучний зв’язок.
Увімкни, або я…
Я вийду наживо в Інстаграм, щоб уся Швеція почула.
Увімкнула.
Гаразд.
Фарімо, Ян-Улофе? Хто там є?
Фаріми сьогодні немає, а ми з Міну тут.
Ми слухаємо, ваша високість.
Добре, слухайте.
Я не виголошуватиму жодних промов на вашому клятому ювілеї. Чули?
Мені ніхто про це не казав!
Мені набридло, що ви весь час вирішуєте за мене!
І я більше не буду принцом! Я не буду королем!
Цього разу я не жартую.
Якщо не послухаєте, я звернуся до людей.
Переклад субтитрів: Марина Замятіна