NETFLIXOVA SERIJA
Osvijestite svoje osjećaje.
Udahnite…
i opustite se dok izdišete.
Udahnite…
i izdahnite.
Iznenadio me tvoj poziv.
Možda i nije tako loše kad ti je očuh najbolji odvjetnik u državi.
Ne bih nazvao da sam imao izbora.
Što se tiče tvog pitanja,
distribucija snimke može se smatrati klevetom,
narušavanjem privatnosti, čak i distribucijom dječje pornografije.
Za takav prekršaj slijedi zatvorska kazna.
Zatvor?
Zamislite kako vaše brige i misli iščezavaju.
Prihvatite svoje osjećaje.
Udahnite…
i izdahnite.
-A da priznam? -Nikakve koristi od toga.
TJESKOBA I PANIKA
Treba uzeti u obzir tužiočeve dokaze.
-Tko je tužilac? -Žrtva.
Je li riječ o snimci seksa?
Nove upute. Više nismo u Šumskom grebenu, već u vratarnici.
Idemo, još malo!
-Gdje je, dovraga, August? -Možda prosvjeduje?
-Zbog čega prosvjeduje? -Jer si ti preuzeo.
Sve će nam upropastiti.
Zar moram kažnjavati maturante da biste shvatili gravitaciju?
Neću tolerirati one koji se ne iskazuju. Jednostavno je.
Natjecanje je za tri dana.
Ljestvica je postavljena nisko.
Nevjerojatno.
Saberite se. Krenite do sprava.
-Dobro si? -Misli da ne pripadam u ekipu.
Pusti ga.
Nije mi drago što smo varali.
-Nije to tako strašno. -Meni jest.
Briga tebe. Tebi to prolazi.
Ja se uvijek moram dokazivati, inače će mene kriviti.
-Samo sam htio pomoći. -Usredotočite se. Sjedajte.
Simone, sjedni tu. Prati ga.
Bitno je da to savladate.
Naviknite se na sprave. Natjecanje je u srijedu.
Sara, sutra neki ljudi dolaze pogledati Rousseaua.
-Možda ne bi trebala biti ovdje. -Ali želim biti.
-Sigurna si? -Da, želim ih procijeniti.
WILHELM: ŠTO RADIŠ? NE PODNOSIM SAMOĆU.
Wille. Mislim da želi razgovarati. Možda kasnije odem tamo.
-Propustit ćeš večeru. -Reći ću domaćici da imam PMS.
-PMS? -Ako tko pita, reci da sam u sobi.
Dobro.
Jesi li gladna?
Jesam, ali za večeru su kobasice. To mogu i preskočiti.
Što bi jela? Da možeš bilo što?
-Nemam pojma. -Prvo što ti padne na pamet.
Tjesteninu.
-Da? -Ili ne….
Sushi. Poké.
Zvuči odlično. Ili bibimbap.
-Ne, poké bi bio super. -Vaše Visočanstvo?
-Bok, Jan-Olofe. -Zdravo.
Htio sam vam reći da hrana nije baš nešto ovaj tjedan.
Počinje mi utjecati na koncentraciju.
-Neka mi netko dostavi hranu. -U redu.
Mislio sam… Pasao bi mi sushi.
-Sushi? -Poké.
-Pardon, mislio sam poké. -Poké?
Dvije porcije. Gladan sam. Hvala.
-Dvije porcije. -Da.
-I zato si nazvao kraljevski dvor? -Da.
Eto ga na.
Promjena. Više.
-Promjena. -Hvata me grč.
-Hajde, promjena. -Gladan sam i smrzavam se.
Više. Hajde, više.
-Ne. -Kako to misliš?
-Još pet. -Neću.
Htio si raditi na izdržljivosti.
-Sjedenjem se neće popraviti. -Zašto uopće veslaš?
Rekao sam ti, moraš se natjecati za svoj dom ako želiš peticu.
-A ne zato što je Wille u ekipi? -Točno.
-Ne. -Čini se da ne možeš bez njega.
Trebao bi pokušati s Marcusom.
Danas nas je u kantini pitao za tebe.
-Što? -Mislio je da si bolestan.
Ne odgovaraš mu na poruke.
Drag je on, ali…
Imam osjećaj…
kao da mu se stvarno sviđam.
A on tebi ne?
Ne znam.
Ne kužim zašto se ne mogu zaljubiti u njega.
-Vrijeme je za pizzu. Hajdemo. -Opet? Jučer smo jeli pizzu.
MARCUS: HOĆEŠ DA SE DRUŽIMO OVAJ TJEDAN?
-Hej? Ideš li? -Idem, daj se smiri.
-Gladan sam i ledeno je. -Pizzu sigurno ne želim.
Ovo je izvrsno. Zašto ovo nismo dosad radili?
Ne znam.
Pitao sam Simona za Marcusa. Rekao je da se ne znaju.
Možda se stvarno ništa ne zbiva.
-Provjerio sam mu mobitel. -Wille, ozbiljno?
Glupo, znam.
Ali lagao je. Definitivno se znaju.
Mislim da su skupa.
Zaozbiljno.
Znam da bi trebalo biti u redu što se viđa s drugima.
Trebalo bi biti, ali nije. Ne može mi biti u redu.
I ja sam kriv.
Zar ga ne bi mogao izravno pitati?
-Što radiš, kvragu? -Dann, molim te.
Hvala, Borise.
-Bok. -Bok.
-Ideš socijalistu? -Aha.
Prilično je dobar.
Ali to već znaš. I Erik je išao.
Mislim, ovo naše nije mu jača strana,
ali je „LGBTQI certificiran” pa je u redu.
Javi ako želiš razgovarati. Vidimo se.
I Erik vam je dolazio?
Wilhelme, ne mogu ti reći.
Ali kad te nešto muči, nije loše posjetiti nekog poput mene.
Kako ne bi osjećao da bi mogao nekog povrijediti.
Nisam znao.
Uvijek je govorio da privatne stvari trebaju ostati privatne.
Tako smo odgojeni.
Inače će…
ljudi to iskoristiti.
I kakav je osjećaj…
živjeti pod takvim pritiskom?
Pa…
Ne znam. Usamljeno je.
Ali i prije sam se osjećao usamljeno.
S Erikom. Ali…
To mi je bilo prihvatljivo…
jer sam znao da je on tu.
A onda sam prošlog polugodišta upoznao prijatelja…
koji je u meni pobudio nove osjećaje.
Na neki način volio bih da se to nije dogodilo.
Bilo je bolje uopće ne znati za takve osjećaje.
Sve su knjige s kraja 19. ili početka 20. stoljeća.
Oni koji odaberu istu knjigu bit će u istoj grupi.
-Pročitajte i razmotrite… -Ispričavam se što kasnim.
U redu je. Svi biraju djela švedskih autora s početka 20. st.
Ostala je Kriza Karin Boye.
Uzbudljiva autorica.
Očekujem usmeno izlaganje
i svi moraju sudjelovati za prolaznu ocjenu.
Formirajte grupe i potražite prostoriju za rad.
-Napiši nešto. -Piše se s „y”.
Tako piše u knjizi.
-Karin Boye. -„Karin Boye rođena je 1900.
Kriza je autobiografski roman o 20-godišnjoj Malin Forst,
koja se školuje za učiteljicu 1920-ih u Stockholmu.
Doživi krizu vjere
te razvije osjećaje prema kolegici,
što je natjera da pronađe vlastitu istinu, unatoč uspostavljenim normama.”
Dakle, riječ je o Bogu?
Uzeo sam je jer je najkraća. Ne znam za vas.
Jedino je ta preostala.
I kakav je plan?
Ja neću prezentirati. To ćete vi morati.
-Zar nije Sara s nama? -Zaboravila je bilježnicu. Doći će.
Idem ja onda po kavu.
Dupli espresso, molim, i…
Zašto si rekao da ne poznaješ Marcusa?
Rekao sam da ga znam.
Ali ne i da se družite.
Ako ima nečega između vas, samo reci.
Dobro.
Družimo se.
OK.
Zar je to tako teško?
Nismo zajedno.
Ne tiče te se, ali nismo.
Eto.
Što ste odlučili? Nešto dobro?
Samo činjenice o 1920-ima.
-Da čitamo naglas? -Može. Ja ću početi.
SIMON: HEJ, MARCUSE.
TREBAMO SE NAĆI I RAZGOVARATI…
WILHELM: RAZGOVARAO SAM SA SIMONOM.
DRUŽE SE, ALI NISU ZAJEDNO.
FELICE: ETO VIDIŠ! JOŠ IMAŠ ŠANSE.
Bio sam povrijeđen
I izgubljen
Potpuno izgubljen
Prije no što sam pronašao put
Ono što smo imali
I ono što smo bili…
Tako. Galopiraj. Tako je.
Hajde.
Ne, uporno varaš. Još malo.
Ne.
Hej, slušaj me.
-Ti slušaj, stari prdonjo. -Ma daj.
-Tata, ne čini ti se plah? -Meni djeluje dobro.
Ali ako ne podnosi pritisak natjecanja, onda nema smisla. Hajde.
Hajde!
Dakle…
Što misliš?
Ti odluči, Niklase.
Ne znam.
Neposlušan je. Nediscipliniran.
Ali ima besprijekoran pedigre.
Takve smo već viđali. To ništa ne jamči.
Možda je problem u tebi.
-Molim? -Ne jaše stroj.
Sara pokušava reći da nekim čistokrvnim treba vremena.
Ni to nije jamstvo.
Jesmo li završili?
-Da vidimo hoćeš li dobiti konja. -Pa…
Ne možeš ga njima prodati. To su najgori ljudi za konje.
Pronaći ćemo nekog boljeg.
-Obećaj mi. -Naravno.
Dođi.
Tad imam nastavu.
Naravno da će zakasniti.
Može tako. Bok.
Profesorice?
Razmišljao sam o tome koju pjesmu pjevati na obljetnici.
Nemam pojma.
Ako želite nešto modernije, pokazao bih vam.
Naravno. Idemo.
Počeo sam svirati himnu i pomislio da bismo je mogli promijeniti.
Dani prolaze, lete godine
Kažu da vrijeme rane liječi…
Onda se ubacuje zbor.
O…
Napisao sam nove stihove.
Dani prolaze, lete godine
Kažu da vrijeme rane liječi
Bio sam povrijeđen
I izgubljen
Prokleto izgubljen Prije no što sam pronašao put
Ono što smo imali I ono što smo bili
Zaboraviti ne mogu Sve dobro što smo dijelili
Ako pitaš me što će ostati
Uspomene nikad neće izblijedjeti
Sam si to napisao?
Dobro je.
Izbacit ćemo neprimjerene riječi i spomenuti Hillersku
tako da se zna da je riječ o školi.
Morat ću razgovarati s ravnateljicom, ali aranžman je odličan.
Zato i jesi ovdje, Simone. Nadaren si.
U redu, društvo.
Sve smo bliže.
Sutra je dan odluke.
Natjecanje protiv Smreke. U veslanju u zatvorenom, no ipak.
Oni su nam najveća konkurencija. I katkad nas poraze.
Ali nikad u veslanju.
U veslanju smo jebeno bolji.
Želim da tako i ostane.
Tako da sutra
želim vidjeti pošten pokolj, da se tako izrazim.
Ostavite ostatke i riješite se tijela.
Pokazat ćemo tim štakorima
da smo mi najbolji dom u ovoj školi.
-Dobro? -Da.
-Niste me čuli? -Da!
Smreka će pasti.
Dobar govor.
Što se smiješ?
Pitam te što se smiješ.
-Nisam se smijao. -Nazivaš me lažljivcem?
Vincente…
Oprat ćeš tanjure maturantima zajedno s Augustom.
Nema izostajanja s treninga.
Da?
Hej.
Vincent pita ideš li u streljanu
sutra nakon utrke.
Idu on i Nisse.
Reci tom Judi…
da nisam spreman pomiriti se.
-Dobro? -OK.
-Hej! -Bok.
Otkud ti?
Htio sam samo…
razgovarati.
Misliš da bi mogla doći kući?
Mislim, do mene.
Pa možemo…
Možeš ući krišom. Ili po požarnim stepenicama.
Zašto?
Samo želim…
Trebam s nekim razgovarati.
-Ili zaboravi. Ne moramo… -Ne, doći ću.
-Bok. Što ima? -Vidimo se na veslanju.
-Bok. -Bok.
Što je htio?
-Zar ste vi prijatelji? -Nismo.
Fino.
-Što ti to znači? -Šupak je.
Da, ali kao da se trudi da ne bude.
Ti si uvijek za pružanje drugih prilika.
I trećih. I četvrtih. I petih… Kao s tatom.
Što uopće radiš ovdje? Nikad ne dolaziš ovamo.
-Htio sam vidjeti što radiš. -Nisi došao zbog Marcusa?
Jesam.
Da, ide do Marcusa.
-Hej. -Bok.
Otkud ti?
Upravo sam se pozdravio sa svojom davno izgubljenom sestrom.
Još malo pa sam gotov. Hoćeš da se družimo?
Večeras ne mogu. Rano ustajem.
Kako to?
Zbog veslanja. Imam trening prije natjecanja.
OK.
Mislio sam da trebamo razgovarati.
Dobro. O čemu?
O čemu?
Mislim da nisam…
spreman za nešto ozbiljno.
Htio sam ti to reći.
U redu je ako nisi spreman.
Pa nikamo nam se ne žuri.
Mogu čekati.
-U redu je. -Nisam siguran da ću ikad biti.
Zbog Wilhelma?
Ne.
Odnosno…
Bilo je tu…
svakakve drame.
Nisam pogledao snimku.
Ali čuo sam za to, i razne glasine.
Znam da te zajebao. Ali ja nisam poput njega.
Ne bih te povrijedio.
Nisam to ni rekao. Mislim reći…
Ti si super tip, i drag…
Mislim da si savršen. Ali ne radi se o tome.
Jednostavno sada ne mogu.
Dobro.
Bez uvrede. Želim biti iskren.
Možda nemaš najbolje primjere normalnih odnosa, zbog svog oca.
Mama mi je rekla kako je Lindi bilo nakon onoga s Mickeom.
Tebi i Sari sigurno je bilo teško.
Ali…
nisi nimalo nalik svom ocu.
Dođi.
Znam da ne želiš uništiti nešto ovako prekrasno.
Ići ćemo polako. Bez pritiska.
Ideš kući?
Mogu doći navijati ako želiš.
Naravno. Ali ne moraš.
-Hej. -Bok.
Hvala.
Zaudaraš na konje.
Oprosti.
Skinut ću se.
Nikad nisam ovo radila.
Što to?
Pa… mislila sam da ćemo…
Mislila sam da me zoveš…
Nisam tako mislio.
Samo sam htio razgovarati.
-Razgovarati? -Aha.
OK.
O čemu si htio razgovarati?
Kraljica me…
pozvala u palaču.
Oho. Dobro…
Sigurno zbog onoga što sam učinio.
Prokleta snimka. Idem sutra.
-Možda nije ništa loše. -Nakon veslanja.
Rekao si da samo čekaš sljedeći udarac.
Sad barem znaš kada dolazi.
Valjda.
Ne znam. Mislim da će me svi mrziti.
I da ću ostati bez svega.
Osjećam se kao najgora osoba na svijetu.
Da…
Ali katkad samo imaš osjećaj da te svi mrze.
Tako je bilo i meni.
Ako ja to mogu podnijeti…
možeš i ti.
Hvala.
Ništa.
Ja ne mislim da si najgora osoba na svijetu.
Imaš li kondom?
Imam.
-Ostani tu. -Hoću.
Što je ovo?
Polako, ali sigurno.
-Trebaš pomoć? -Ne, mogu sam.
Dođi.
Kamo ćeš?
Želim te tu, kraj sebe.
-Bok. -Hej.
Zadržala si se u konjušnici?
Znam. Želiš provesti što više vremena s Rousseauom.
-Jesi li pročitala horoskop? -Nisam.
Evo što piše.
„Ako ste solo, pripremite se da nekoga upoznate.
I sada nesvjesno odajete signale.
Venera izvlači vaš šarm i privlači brojne obožavatelje.
Ako ste u vezi,
pripazite da ljubomora ne pomoli svoju ružnu glavu.”
Fuj. Nećeš se istuširati?
Ne. Ustvari…
Volim njegov miris.
Dobro, čudakinjo.
Razbit ćemo jebeni Šumski greben! Sve ćemo ih razbiti!
Razbit ćemo jebeni Šumski greben!
Razbit ćemo ih, smlaviti, uništit ćemo Šumski greben!
Popuši mi.
Šumski greben!
Pet, četiri, tri, dva, jedan!
-Kako znamo tko vodi? -Prati na ekranu.
-Što uopće osvajaju? -Slavu?
Naprijed, Simone!
Promjena!
Idemo!
Uprite!
Hajde, Wille! Brže!
-Promjena! -Brže!
Idiote! Koga vraga radiš?
1500
POBJEDNIK
Smiri se.
Koje sranje.
Kvragu!
Bio si odličan.
Dobit ćete ih dogodine.
Dobro?
Moram natrag u školu. Čujemo se kasnije?
-Što se dogodilo? -Nevjerojatno!
Kako smo toliko zaostali?
Bijesan sam! To je zbog one promjene.
Simon je bio previše iza.
Sjedalo je bilo sjebano.
-Ništa nisi spomenuo. -To se podrazumijeva!
-I trogodišnjak bi to znao. -Zašto njega kriviš? Nema potrebe.
-Znaš koliko je utrka važna. -Koga boli briga? Nije čak ni stvarna.
Sve je to samo da se učvrsti drugarstvo, a mi to čak i nemamo.
Stoga, potpuno je nebitno.
Znaš što, Vincente? Odustajem. Ne moram to podnositi.
Odustani. Odlazi.
Moramo se osvetiti.
Večeras će im na dom pasti prava kiša jaja. Jeste čuli?
-Da. -Jasno?
Wille.
Hoćeš doći na kavu?
Ne, imam previše posla. Moram pročitati ovu knjigu.
Wille?
Što radiš?
JAN-OLOF: AUTOMOBIL JE ISPRED.
Pođi sa mnom.
Vaše Veličanstvo.
Sjedni.
Žao mi je. Sve sam upropastio.
Sramim se.
Prestani.
Bila sam bliska s tvojim ocem
prije no što nam ga je droga uzela.
Sigurno ti nije bilo lako.
Ali to ne opravdava tvoje postupke.
To što si učinio Wilhelmu i kraljevskoj obitelji neoprostivo je.
Prijeći ću na stvar.
Kraljevski je dvor zabrinut zbog Wilhelmovog ponašanja,
i to u tolikoj mjeri da je nužno pripremiti rezervni plan.
Ako, i jedino ako, Wilhelm ne bude mogao podnijeti pritisak…
u tom slučaju, rezervni plan si ti.
Ja?
Znači da trebaš novi plan za svoju budućnost.
Moraš biti spreman uskočiti ako se Wilhelm ne snađe u svojoj ulozi.
Jasno ti je da ovo ostaje između nas?
Svakako.
Ne znam što bih rekao. Ja…
Zahvalan sam što ste voljni pružiti mi takvu priliku.
To sigurno nije bila moja zamisao.
Ne.
Uvijek ću podržavati svoga sina.
Bit će mi na prvome mjestu.
Ali situacija je takva kakva jest. Sljedeći si u redu za prijestolje.
Dobit ćeš primjerak govora za obljetnicu.
Nauči ga napamet, za slučaj da ga Wilhelm ne održi.
Uvjerit ćete se…
da zaslužujem drugu priliku.
Neću vas razočarati.
Želiš gledati nešto drugo?
-Možeš li me samo zagrliti? -Naravno.
Koliko ću se dugo ovako osjećati?
Preboljet ćeš ti to, iako se sada čini nemogućim.
Hej…
Wille, stani.
Wille, idemo. Napravit ćemo spačku… Smreki.
Napravit ćemo im spačku za osvetu.
Krećemo. Tko nosi jaja?
-Oprosti, nisam te htio blokirati. -Izađi.
Idem, idem.
Pas mater.
Prijevod titlova: Tea Žeželić Miškulin