‎UN SERIAL NETFLIX
‎Conștientizează ce simți.
‎Inspiră…
‎și lasă-te în voia sentimentelor ‎când expiri.
‎Inspiră…
‎și expiră.
‎Sincer, am fost surprins că m-ai sunat.
‎Nu e așa de rău că tatăl tău vitreg ‎e cel mai bun avocat din Suedia.
‎Nu te-aș fi sunat, dacă aveam de ales.
‎Ca să-ți răspund la întrebare,
‎publicarea filmării ‎poate fi considerată defăimare,
‎violare a intimității sau chiar ‎distribuție de pornografie infantilă.
‎Toate sunt infracțiuni ‎pedepsite cu închisoare.
‎Închisoare?
‎Imaginează-ți că toate grijile ‎și gândurile tale dispar.
‎Și că accepți orice sentiment te cuprinde.
‎Inspiră…
‎și expiră.
‎- Și dacă mărturisesc? ‎- N-ai nimic de câștigat.
‎ANXIETATE ȘI PANICĂ
‎Trebuie să examinezi ‎dovezile reclamantului.
‎- Reclamantul… Cine e reclamantul? ‎- Victima.
‎E vorba de scandalul acela sexual?
‎Noi ordine. Nu mai stăm la cămin, ‎ci la ghereta de la intrare.
‎Haideți, un ultim efort!
‎- Unde naiba e August? ‎- Poate lipsește în semn de protest.
‎- De ce să protesteze? ‎- Că ai preluat comanda.
‎O să facă rău întregii echipe.
‎Trebuie să-i pedepsesc pe elevii mari, ‎ca să înțelegeți gravitatea situației?
‎Nu pot să am în echipă ‎oameni care nu fac față. E simplu.
‎Peste trei zile, ‎concurăm împotriva Sprucewood.
‎Iar nivelul nostru e unul foarte scăzut!
‎Nu pot să cred!
‎Adunați-vă! Haideți, mergeți la aparate!
‎- Ești bine? ‎- Nu crede că trebuie să fiu în echipă.
‎Ignoră-l.
‎Nu-mi place să știu că am trișat.
‎- Haide… Nu e mare lucru. ‎- Pentru mine, este.
‎Dacă tu trișezi, nu contează, ‎pentru că scapi.
‎Eu trebuie să dovedesc că pot, ‎altfel o să dea vina pe mine.
‎- Iartă-mă, voiam doar să te ajut. ‎- Concentrați-vă! Haideți, așezați-vă!
‎Simon, poți să te așezi aici. Urmărește-l.
‎E important să știți ce aveți de făcut.
‎Obișnuiți-vă cu aparatele. ‎O să concurăm pe ele miercuri.
‎Sara, mâine vin niște oameni ‎să-l vadă pe Rousseau.
‎- Poate că n-ar trebui să fii aici. ‎- Dar o să vin.
‎- Ești sigură? ‎- Da, vreau să-mi fac o idee despre ei.
‎WILHELM: CE FACI? ‎NU SUPORT SĂ FIU SINGUR.
‎E Wille. Pare că vrea să stea de vorbă. ‎Poate mă duc pe la el mai târziu.
‎- O să pierzi cina. ‎- Îi spun pedagogei că sunt în SPM.
‎- SPM? ‎- Dacă întreabă cineva, sunt în cameră.
‎Sigur, nicio problemă.
‎Ți-e foame?
‎Da, dar astă-seară avem cârnați de porc. ‎Prefer să mă lipsesc.
‎Ce-ai vrea să mănânci? Îți aduc orice.
‎- Habar n-am. ‎- Urmează-ți instinctul! Haide!
‎Paste.
‎- Da? ‎- Sau nu… Nu.
‎Sushi. Bol hawaiian.
‎Sună foarte bine. Bibimbap sau…
‎- Nu, un bol hawaiian. E delicios. ‎- Alteță?
‎- Bună, Jan-Olof! ‎- Bună!
‎Voiam să te informez că mâncarea ‎n-a fost prea grozavă săptămâna asta.
‎Încep să nu mă mai pot concentra.
‎- Vreau să fac o comandă de mâncare. ‎- Bine.
‎Mă gândeam că niște… sushi ar fi grozav.
‎- Sushi? ‎- Bol hawaiian.
‎- De fapt, nu. Bol hawaiian. ‎- Bol hawaiian?
‎Două porții. Mi-e foarte foame. Mulțumesc.
‎- Ai sunat la Curtea Regală pentru asta? ‎- Da.
‎Gata, am găsit.
‎Haide, schimbă! Mai sus!
‎- Schimbă! ‎- Cred că am un cârcel.
‎- Haide, schimbă! ‎- Sunt lihnit și mi-e frig!
‎Mai sus! Haide, mai sus!
‎- Nu. ‎- Cum adică?
‎- Haide, încă cinci! ‎- Nu.
‎Ai vrut să-ți crești rezistența ‎pentru cursa de canotaj.
‎- Nu vei obține nimic stând aici. ‎- De ce ești la canotaj?
‎Ți-am spus deja. Trebuie să concurezi ‎pentru școala ta, dacă vrei nota zece.
‎- Nu pentru că Wille e în echipă? ‎- Nici vorbă.
‎Mi se pare că nu poți sta departe de el.
‎Ar trebui să fii cu Marcus.
‎Azi, la cantină, ne-a întrebat de tine.
‎- Ce? ‎- Credea că ești bolnav.
‎Nu i-ai răspuns la mesaje.
‎E destul de simpatic, dar…
‎mi se pare că…
‎Mi se pare că mă place cu adevărat.
‎Și tu nu-l placi?
‎Nu știu.
‎Nu știu de ce nu pot ‎să mă îndrăgostesc de el.
‎- E timpul să luăm o pizza. Haideți! ‎- Iar? Și ieri am mâncat pizza.
‎MARCUS: VREI SĂ FACEM CEVA ‎SĂPTĂMÂNA ASTA?
‎- Alo? Vii odată? ‎- Da. Calmează-te…
‎- Mor de foame. E groaznic de frig. ‎- În niciun caz nu vreau pizza.
‎E așa de gustos. ‎De ce n-am mai făcut niciodată asta?
‎Nu știu.
‎L-am întrebat pe Simon despre Marcus. ‎Mi-a spus că nu se cunosc.
‎Poate că nu e nimic între ei.
‎- M-am uitat pe telefonul lui. ‎- Wille, pe bune?
‎Știu, a fost o prostie.
‎Dar a mințit. E clar că se cunosc.
‎Cred că sunt împreună.
‎Pe bune.
‎Ar trebui să n-am o problemă ‎cu faptul că iese cu alții.
‎Ar trebui să fie în regulă, dar nu e. ‎Nu-mi convine asta.
‎Și e și din vina mea.
‎N-ar trebui să-l întrebi, ca să fii sigur?
‎- Ce naiba faci? ‎- Dann, te rog!
‎Mulțumesc, Boris.
‎- Salut! ‎- Bună!
‎- Te duci să-l vezi pe socialist? ‎- Da.
‎E destul de priceput.
‎Dar știi deja asta. Și Erik a fost la el.
‎Poate că problemele noastre ‎nu sunt punctul lui forte,
‎dar e „acreditat LGBTQI”, ‎așa că o să fie în regulă.
‎Îmi spui dacă vrei să stăm de vorbă. ‎Pe curând!
‎Erik a fost aici?
‎Wilhelm, nu-ți pot răspunde la întrebare.
‎Dar când treci prin ceva, te poate ajuta ‎să apelezi la cineva ca mine.
‎Ca să nu ai impresia ‎că ai putea răni pe cineva.
‎N-am știut.
‎Întotdeauna a spus că trebuie ‎să ne ținem deoparte viața privată.
‎Așa am fost crescuți.
‎În caz contrar…
‎oamenii vor profita de asta.
‎Și… cum te simți…
‎trăind sub o asemenea presiune?
‎Ei bine…
‎Nu știu. Mă simt singur.
‎Dar m-am simțit singur și altădată…
‎când trăia Erik, dar…
‎nu-mi păsa de asta…
‎pentru că știam că era acolo.
‎Apoi, semestrul trecut, ‎mi-am făcut un prieten nou…
‎care a trezit în mine ‎sentimente nebănuite.
‎Într-un fel, ‎mi-aș dori să nu se fi întâmplat.
‎Era mai bine să fiu nepăsător ‎cu privire la ceea ce simt.
‎Cărțile sunt de la sfârșitul secolului 19 ‎și începutul secolului 20.
‎Cei care au ales aceeași carte ‎vor forma un grup.
‎- Citiți și reflectați… ‎- Bună ziua! Îmi cer scuze!
‎E în regulă. Toți au ales autori suedezi ‎de la începutul secolului 20.
‎Singura rămasă e ‎Criza ‎de Karin Boye. ‎O autoare foarte interesantă.
‎Vreau să faceți o prezentare orală.
‎Toți trebuie să participați, ‎ca să luați notă de trecere.
‎Alăturați-vă grupurilor ‎și găsiți un loc să lucrați.
‎Scrie ceva.
‎Seamănă cu un „y”.
‎Așa scrie pe carte.
‎- Karin Boye. ‎- Karin Boye s-a născut în 1900.
‎„Criza ‎e un roman autobiografic ‎despre Malin Forst, 20 de ani,
‎care vrea să ajungă profesoară, ‎în Stockholmul anilor '20.
‎Ea are o criză de credință
‎și dezvoltă sentimente ‎pentru o colegă de școală.
‎E forțată să găsească propriul adevăr, ‎dincolo de canoanele societății.”
‎Deci e despre Dumnezeu?
‎Era cea mai subțire, ‎așa că am pus mâna pe ea.
‎La mine era singura rămasă.
‎Care e planul?
‎Eu nu vreau să vorbesc. ‎Va trebui să faceți voi asta.
‎- Nu e și Sara în grup? ‎- Și-a uitat caietul. Vine imediat.
‎În cazul ăsta, mă duc să iau o cafea.
‎Vreau un espresso dublu și…
‎De ce ai spus că nu-l cunoști pe Marcus?
‎Am spus că-l cunosc.
‎Dar nu că ați ieșit împreună.
‎Dacă e ceva între voi, spune-o și gata.
‎Bine.
‎Ieșim împreună.
‎Bine.
‎A fost chiar atât de greu?
‎Dar nu suntem împreună.
‎Nu că asta ar fi treaba ta, ‎dar nu suntem împreună.
‎Ce ați hotărât? Ați găsit ceva bun?
‎Doar informații despre anii 1920.
‎- Începem să citim cu voce tare? ‎- Sigur, încep eu.
‎SIMON: BUNĂ, MARCUS!
‎TREBUIE SĂ STĂM DE VORBĂ.
‎WILHELM: AM VORBIT CU SIMON.
‎IES ÎN ORAȘ, DAR NU SUNT ÎMPREUNĂ.
‎FELICE: AI VĂZUT? MAI AI O ȘANSĂ.
‎Am fost rănit
‎M-am pierdut
‎M-am pierdut cu totul
‎Înainte să-mi găsesc calea
‎Ce am avut
‎Și ce am fost…
‎Așa! Și acum, în galop! Așa te vreau!
‎Haide!
‎Nu, trișezi! Încă un pic!
‎Nu… Hop!
‎Ascultă-mă!
‎- Tu să asculți, boșorogule… ‎- Haide!
‎- Tată, nu ți se pare cam nărăvaș? ‎- Mi se pare destul de bun.
‎Dar dacă nu rezistă la presiunea ‎unei competiții, nu are rost.
‎Haide!
‎Deci…
‎Ce părere ai?
‎Tu decizi, Niklas.
‎Nu știu ce să zic.
‎Mi se pare că face figuri, ‎că e indisciplinat.
‎Calul ăsta are un pedigri de excepție.
‎Am văzut și alții cu pedigri de excepție. ‎Asta nu garantează nimic.
‎Poate că tu ești problema.
‎- Poftim? ‎- Nu e o mașină de călărit.
‎Ceea ce Sara încearcă să spună ‎e că unii cai pursânge au nevoie de timp.
‎Dar nici timpul nu e o garanție.
‎Am terminat aici sau…
‎- Să vedem dacă-ți iei sau nu un cal. ‎- Ei bine…
‎Nu-l poți vinde acelor oameni. ‎Sunt genul cel mai rău de călăreți.
‎Nu, vom găsi pe cineva mai bun.
‎- Promite-mi! ‎- Așa vom face.
‎Haide!
‎Am ore atunci.
‎Sigur că ea o să întârzie.
‎Da, așa facem. Pa!
‎Domnișoară?
‎M-am gândit la ce ați spus ‎despre cântecul de la jubileu.
‎Am o idee.
‎Dacă vreți ceva mai modern, ‎aș putea să vă arăt.
‎Desigur. Vino cu mine!
‎Am început să cânt imnul școlii ‎și m-am gândit că-l putem modifica așa…
‎Au trecut atâtea zile ‎În ani s-au transformat
‎Se spune că rănile trec odată cu timpul
‎Apoi intră corul…
‎Am scris și versuri noi.
‎Au trecut atâtea zile ‎În ani s-au transformat
‎Se spune că rănile trec odată cu timpul
‎Am fost rănit
‎M-am pierdut
‎La naiba, m-am pierdut cu totul…
‎Ceea ce am avut și ceea ce am fost
‎Nu pot uita lucrurile bune împărtășite
‎Mă vei întreba ce mi-a rămas din asta…
‎Amintirile nu vor dispărea niciodată
‎Tu ai scris asta?
‎E bună.
‎Să eliminăm invectivul ‎și să menționăm Hillerska,
‎ca lumea să știe că e vorba de școală.
‎Sigur, trebuie să vorbesc cu directoarea, ‎dar aranjamentul e extraordinar.
‎De asta ești aici, Simon. Ești talentat.
‎Așadar, băieți…
‎Clipa se apropie.
‎Totul se va decide mâine.
‎Concurăm împotriva Sprucewood. ‎La canotaj în sală, dar totuși…
‎Sunt cei mai mari dușmani ai noștri, nu? ‎Uneori, ne-au mai învins.
‎Dar niciodată la canotaj.
‎La canotaj i-am umilit mereu.
‎Și vreau să rămână așa.
‎Așa că mâine,
‎vreau să văd un măcel în toată regula, ‎ca să spun așa.
‎Faceți-i praf și aruncați cadavrul.
‎Le vom arăta nenorociților că suntem ‎cel mai bun lucru din școala asta.
‎- S-a făcut? ‎- Da.
‎- Da? Nu m-ați auzit? ‎- Da!
‎Jos cu Sprucewood! Haideți!
‎Frumos discurs.
‎De ce zâmbești?
‎Am întrebat de ce zâmbești.
‎- Nu zâmbeam. ‎- Mă faci mincinos?
‎Vincent…
‎O să speli vasele celor mari, ‎împreună cu August.
‎Nu poți lipsi de la antrenament.
‎Da?
‎Bună!
‎Vincent întreabă dacă vii mâine, ‎după cursă, la poligonul de tir.
‎El și Nisse se duc acolo.
‎Poți să-i spui trădătorului că nu…
‎Nu sunt pregătit să fac pace.
‎- Ai înțeles? ‎- Da.
‎Bună!
‎Ce faci aici?
‎Voiam doar să…
‎stăm de vorbă.
‎Crezi că ai putea veni în cămin?
‎Adică, la mine în cameră. Diseară.
‎Și apoi, putem să…
‎Ai putea să te furișezi. ‎Sau să urci pe scara de incendiu.
‎De ce?
‎Vreau doar să…
‎Simt nevoia să vorbesc cu… cineva.
‎- Sau o lăsăm baltă, nu e ceva… ‎- Mi-ar plăcea să vin.
‎- Salut! Ce mai faci? ‎- Ne vedem la canotaj!
‎- Pa! ‎- Pa!
‎De ce era aici?
‎- Sunteți prieteni sau ceva de genul? ‎- Nu.
‎Foarte bine.
‎- Ce vrei să spui cu asta? ‎- E un ticălos.
‎Da, dar pare că încearcă să nu mai fie.
‎Mereu spui că trebuie ‎să acorzi o a doua șansă.
‎Și a treia, a patra, a cincea… ‎Așa cum faci cu tata.
‎Dar tu de ce ești aici? Nu vii niciodată.
‎- Voiam să văd ce mai faci. ‎- Deci n-ai venit să-l vezi pe Marcus?
‎Ba da.
‎Da, se duce să se vadă cu Marcus…
‎- Salut! ‎- Bună!
‎Ce faci aici?
‎Îmi luam la revedere ‎de la sora mea de mult pierdută.
‎Aproape am terminat. Vrei să facem ceva?
‎Nu pot în seara asta. Mă trezesc devreme.
‎Cum așa?
‎Pentru canotaj. ‎Avem antrenament înainte de concurs.
‎Bine.
‎Mă gândeam… că trebuie să vorbim.
‎Bine. Despre…
‎Despre ce să vorbim?
‎Nu cred că sunt…
‎pregătit pentru ceva serios.
‎Voiam doar… să-ți spun asta.
‎Nu e nicio problemă dacă nu ești pregătit.
‎Nu ne grăbim nicăieri.
‎Pot să aștept.
‎- E în regulă. ‎- Nu știu dacă voi fi vreodată.
‎Din cauza lui Wilhelm?
‎Nu.
‎Adică…
‎A fost…
‎o adevărată dramă acolo.
‎Eu nu am văzut filmarea.
‎Dar am auzit despre asta, ‎cu zvonurile aferente.
‎Înțeleg că el ți-a tras țeapă. ‎Dar eu nu sunt ca el.
‎Nu te voi răni niciodată.
‎Nici nu credeam că ai să mă rănești.
‎Ești un tip grozav și cumsecade și…
‎Cred că ești perfect. ‎Dar nu e vorba de asta.
‎Pur și simplu, nu pot acum.
‎Bine.
‎Nu te supăra, dar vreau să fiu sincer.
‎Poate tatăl tău n-a fost cel mai bun model ‎când vine vorba de relații.
‎Mama mi-a spus cum s-a simțit Linda ‎după povestea cu Micke.
‎Îmi imaginez cât de greu v-a fost, ‎ție și Sarei.
‎Dar…
‎Tu nu ești deloc ca tatăl tău.
‎Vino încoace.
‎Știu că nu vrei să distrugi ‎ceva atât de frumos.
‎Hai s-o luăm încet, fără niciun stres.
‎Mergi spre casă?
‎Dacă vrei, pot veni să te încurajez ‎la cursa de canotaj.
‎Sigur… Dar nu e neapărată nevoie.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Mulțumesc.
‎Miroși a cal.
‎Iartă-mă.
‎O să scot asta.
‎Eu… n-am mai făcut niciodată asta.
‎Ce anume?
‎Eu… am crezut că noi o să…
‎Adică, am crezut că mă rogi să…
‎N-am vrut să spun asta.
‎Voiam doar… să vorbim.
‎- Să vorbim? ‎- Da.
‎Bine.
‎Despre ce vrei să vorbim?
‎Regina…
‎m-a convocat la palat.
‎Așa…
‎Știu că e vorba de ceea ce am făcut.
‎Filmarea aceea nenorocită. ‎Mă duc acolo mâine.
‎- Poate nu e un lucru rău. ‎- După concurs.
‎Mi-ai spus că umbli de colo-colo, ‎așteptând următoarea lovitură.
‎Măcar acum știi când o să vină.
‎Presupun.
‎Nu știu ce să zic. ‎Simt că o să mă urască toată lumea.
‎Și că o să pierd totul.
‎Mă simt ca cea mai rea persoană din lume.
‎Da…
‎Uneori, ai senzația ‎că toată lumea te urăște.
‎Așa mi s-a întâmplat și mie.
‎Dacă eu am putut gestiona asta…
‎poți și tu.
‎Mulțumesc.
‎N-ai pentru ce.
‎Nu cred că ești cea mai rea persoană ‎din lume.
‎Ai un prezervativ?
‎Da.
‎- Stai aici. ‎- Bine.
‎Ce naiba?
‎Încet, dar sigur…
‎- Vrei să te ajut? ‎- Nu, mă descurc.
‎Vino aici.
‎Unde te duci?
‎Te vreau aici, sus. Lângă mine.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Ai stat până acum la grajduri?
‎Înțeleg. Vrei să petreci ‎cât mai mult timp cu Rousseau.
‎- Ți-ai citit horoscopul? ‎- Nu.
‎Ia uite ce scrie!
‎„Dacă ești singură, ‎te simți pregătită să cunoști pe cineva.
‎În clipa asta, trimiți semnale ‎în mod inconștient.
‎Venus îți scoate în evidență farmecul, ‎atrăgând o mulțime de admiratori.
‎Dacă ești într-o relație, ferește-te ‎de prezența nefastă a geloziei.”
‎N-ai de gând să faci duș?
‎Nu, pentru că…
‎Îmi place să miros ca el.
‎Bine, ciudato…
‎O să-i terminăm pe cei de la Forest Ridge! ‎O să-i facem praf pe toți!
‎O să-i terminăm pe cei de la Forest Ridge!
‎O să-i ucidem, o să-i măcelărim, ‎o să-i terminăm pe cei de la Forest Ridge!
‎Să mi-o sugi!
‎Forest Ridge!
‎Cinci, patru, trei, doi, unu!
‎- De unde știm cine câștigă? ‎- Urmărești ecranul acela.
‎- Și ce câștigă, de fapt? ‎- Glorie?
‎Haide, Simon!
‎Schimbați!
‎Haideți!
‎Haide, trage tare!
‎Haide, Wille! Trage!
‎- Schimbați! ‎- Foarte bine! Haide!
‎Idiotule! Ce naiba faci?
‎ÎNVINGĂTOR
‎Calmează-te!
‎Ce mama dracului!
‎La naiba!
‎Ai fost grozav.
‎O să-i bateți la anul.
‎Bine?
‎Trebuie să mă întorc la școală. ‎Vorbim mai târziu?
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Nu pot să cred!
‎Cum am rămas în urmă?
‎Sunt foarte supărat! ‎A fost de la schimbul ăla!
‎Simon a stat prea departe!
‎Nu m-ai ținut și m-am dezechilibrat!
‎- N-ai spus nimic de asta. ‎- E o noțiune elementară!
‎- Și un copil de trei ani ar înțelege! ‎- De ce dai vina pe el?
‎- Știi cât de importantă era cursa asta! ‎- Nu contează, nu e reală.
‎O facem ca să devenim camarazi, ‎ceea ce oricum nu suntem.
‎Așa că nu e importantă. Chiar nu e.
‎Știi ceva, Vincent? Eu renunț. ‎Nu sunt nevoit să înghit asta.
‎Chiar te rog. Pleacă!
‎Cred că trebuie să ne răzbunăm.
‎Diseară, mergem la Sprucewood ‎și aruncăm cu ouă, da?
‎- Da, sigur. ‎- Da?
‎Wille…
‎Wille!
‎Bei o cafea cu noi?
‎Nu, am mult de învățat. ‎Trebuie să citesc cartea asta.
‎Wille?
‎Ce faci?
‎JAN-OLOF: MAȘINA AȘTEAPTĂ AFARĂ
‎Vino cu mine.
‎Maiestate…
‎Ia loc.
‎Îmi pare rău. Am stricat totul.
‎Mă simt rușinat.
‎Încetează, te rog.
‎Am fost foarte apropiată de tatăl tău,
‎înainte ca drogurile să-l acapareze ‎și să-l pierdem.
‎Nu cred că ți-a fost ușor.
‎Dar asta nu scuză acțiunile tale.
‎Ceea ce i-ai făcut lui Wilhelm ‎și familiei regale e de neiertat.
‎O să trec direct la subiect.
‎Comportamentul recent al lui Wilhelm ‎a îngrijorat Curtea Regală.
‎Considerăm că e necesar ‎să avem un plan de rezervă.
‎Dacă și numai dacă Wilhelm ‎nu poate gestiona preluarea tronului…
‎tu ești varianta de rezervă.
‎Eu?
‎Asta înseamnă că trebuie să-ți faci ‎noi planuri de viitor.
‎Trebuie să te pregătești să conduci, ‎dacă Wilhelm nu-și va putea asuma asta.
‎Pot avea încredere ‎că asta rămâne între noi?
‎Bineînțeles.
‎Nu știu ce să spun. Eu…
‎Sunt recunoscător că Maiestatea Voastră ‎e dispusă să-mi acorde această șansă.
‎Fii sigur că n-a fost ideea mea.
‎Nu.
‎Îmi voi susține întotdeauna fiul.
‎Îl voi pune pe primul loc.
‎Dar asta e realitatea. ‎Ești următorul pe linia de succesiune.
‎Vei primi o copie a discursului ‎pentru jubileu.
‎Învață-l pe de rost, ‎în caz că Wilhelm nu-l poate susține.
‎Maiestatea Voastră va vedea ‎că merit o a doua șansă.
‎Nu vă voi dezamăgi.
‎Ne uităm la altceva?
‎- Poți să mă ții în brațe? ‎- Sigur că da.
‎Cât timp o să mă simt așa?
‎O să treci peste asta, chiar dacă acum ‎ți se pare că nu e așa.
‎Auzi…
‎Wille, stai…
‎Wille, mergem să facem o farsă ‎celor de la Spru…
‎Facem o farsă celor de la Sprucewood, ‎ca răzbunare.
‎Plecăm! La cine sunt ouăle?
‎- Scuze, n-am vrut să te întrerup. ‎- Pleacă!
‎Da, bine… Am plecat.
‎Rahat!
‎Subtitrarea: Cristian Pavel