СЕРІАЛ NETFLIX
Визнай свої відчуття.
Вдихни…
і розслабся на видиху.
Вдих…
і видих.
Я здивувався, коли ти подзвонив.
Мабуть, непогано мати за вітчима найкращого адвоката у Швеції?
Я б не дзвонив, якби мав когось іншого.
Щодо твого питання,
розповсюдження цього відео може кваліфікуватися як дискредитація,
порушення права на приватність ба навіть дитяча порнографія.
У будь-якому разі це карається в’язницею.
В’язницею?
Уяви, що твої турботи й думки просто тануть.
Прийми будь-які свої почуття.
Вдих
і видих.
А якщо я зізнаюся?
Ти нічого не виграєш.
ТРИВОГА ТА ПАНІЧНІ АТАКИ
Треба подивитися, які докази в позивача.
Поз… Що таке позивач?
Жертва.
Йдеться про ту секс-касету?
Новий наказ.
Тепер наш пост не у Форест-Ріджу, а в сторожці.
Останній ривок!
Куди, в біса, дівся Авґуст?
Може, це протест?
Протест? Проти чого?
Що ти його скинув.
Він підводить усю команду.
Я мушу покарати старшокласників, щоб ви зрозуміли, що все серйозно?
Мені не потрібен баласт у команді. Усе дуже просто.
За три дні в нас змагання з «Сосновим бором».
Планка стоїть нижче нема куди!
Повірити не можу.
Ану зберіть себе докупи. Хлопці, на тренажери.
Ти як?
Він не хоче мене в команді.
Не зважай на нього.
Мені не подобається, що ми зшахраювали.
Та це ж дрібниця.
Для мене ні.
Це ти можеш шахраювати. Тобі все минеться.
А я мушу весь час щось доводити, інакше він звинуватить мене.
Вибач. Я хотів допомогти.
Ану зосередься!
Сідай.
Сімоне, сідай сюди. А ти страхуй.
Дуже важливо, щоб у вас це вийшло.
Звикайте до цих тренажерів. Ми змагаємося з ними у середу.
Саро, завтра прийдуть люди дивитися Руссо.
Може, тобі краще не приходити.
Але я хочу.
-Впевнена? -Так, я хочу їх побачити.
ВІЛЬГЕЛЬМ: ЩО РОБИШ? НЕ МОЖУ БУТИ САМ.
Це Вілл. Хоче поговорити.
Може, пізніше до нього сходжу.
Ти пропустиш вечерю.
Скажу виховательці, що в мене ПМС.
-ПМС? -Якщо хтось спитає, я в своїй кімнаті.
Так, добре.
Ти не голодна?
Так, але сьогодні свині ковбаски. Можна й пропустити.
А що б ти хотіла? Що завгодно.
-Не знаю. -Перше, що спаде на думку. Кажи.
Паста.
-Так? -Або ні. Ні.
Суші. Поке.
Чудова ідея. Пібімпап чи…
-Ні, поке було б класно. -Ваша високість?
-Добридень, Яне-Улоф. -Добридень.
Хотів сказати, що на минулому тижні їжа була так собі.
Це починає впливати на мою здатність зосередитися.
-Мені треба, щоб хтось доставляв їжу. -Добре.
Мабуть, суші було б непогано.
-Суші? -Поке.
-Вибач, я мав на увазі поке. -Поке?
Дві порції. Я голодний. Дякую!
-Два поке. -Так.
І для цього ти дзвонив у палац?
Так.
Так. Ну добре.
Міняємось. Вище.
-Міняємось. -Мені коле в бік.
-Міняємось. -Я хочу їсти і змерз.
Вище. Ну ж бо, швидше.
-Ні. -Що значить «ні»?
-Ще п’ять повторів. -Ні.
Ти хотів покращити витривалість для веслування.
Сидінням її не покращиш.
Навіщо ти веслуєш?
Я вже сказав, щоб отримати 12, треба змагатися за свій факультет.
-Не тому, що Вілле в команді? -Отож.
-Ні. -Ти не можеш без нього.
Краще будь із Маркусом.
Він підходив до нас у їдальні, питав про тебе.
-Що? -Він думав, що ти захворів.
Ти не відповідаєш на його СМС.
Ну, він хороша людина, але…
Здається…
Здається, я справді йому подобаюся.
А він тобі ні?
Не знаю.
Не розумію, чому я не можу в нього закохатися.
Ну гаразд. Ходімо їсти піцу.
Знову? Ми вчора їли.
МАРКУС: ЗУСТРІНЕМОСЯ НА ЦЬОМУ ТИЖНІ?
-Гей! Ти йдеш? -Так, так.
-Я жерти хочу. І змерз. -Піцу я точно не хочу.
Як смачно.
Чому ми раніше цього не робили?
Не знаю.
Я питав Сімона про Маркуса.
Він сказав, що вони не знайомі.
Може, між ними нічого немає?
Я подивився його телефон.
Вілле, серйозно?
Знаю, це маячня.
Але він збрехав. Вони точно знайомі.
Я думаю, вони разом.
По-справжньому.
Я розумію, що він має право з кимось зустрічатися.
Це наче нормально, але ні. Я не можу з цим змиритися.
До того ж я сам винний.
Може, просто спитаєш його, щоб точно знати?
-Що ти, в біса, робиш? -Данне, будь ласка.
Дякую, Борисе.
-Привіт. -Привіт.
-Ти до соціаліста? -Так.
Він насправді нівроку.
Ти сам знаєш. Ерік теж до нього ходив.
Може, наша проблема — це не його сильна сторона,
але він сертифікований для роботи з ЛГБТК+, тож все буде добре.
Якщо захочеш поговорити, звертайся. Бувай.
Ерік до вас ходив?
Вільгельме, я не можу відповісти.
Але, коли в тебе важкий період, корисно прийти до такого, як я.
Щоб тобі не захотілося комусь завдати шкоди.
Я не знав.
Просто він завжди казав, що своє треба тримати при собі.
Нас так виховували.
Інакше…
хтось нас використає.
І як тобі це —
жити під таким тиском?
Ну…
Не знаю. Самотньо.
Раніше я теж почувався самотнім…
З Еріком, але…
Я нормально це сприймав,
бо знав, що він поруч.
А в минулому семестрі у мене з’явився друг,
який викликав у мене нові почуття.
У якомусь сенсі я шкодую, що це сталося.
Краще б не знати, як це буває.
Усі ці книжки з кінця 19 століття або початку 20.
Ті, хто обрав ту саму книжку, будуть в одній групі.
-Я хочу, щоб ви прочитали їх і… -Вибачте за запізнення.
Пусте. Усі обрали книжки шведських авторів початку 20 століття.
Залишилася «Криза» Карін Боє.
Дуже цікава авторка.
Ви мусите зробити усну презентацію,
тому всі мають брати участь, щоб отримати залік.
Збирайтеся в групи і знайдіть кімнату для роботи.
Ти записуй.
Пишеться через Є.
Це написано на обкладинці.
Карін Боє.
«Карін Боє народилася в 1900 році.
"Криза" — автобіографічний роман про 20-річну Малін Форст,
яка вчиться на викладачку у Стокгольмі 20-х років.
Вона переживає кризу віри,
і в неї виникають почуття до однокурсниці,
що змушує її шукати свою правду, відкидаючи звичні уявлення».
То це про Бога?
Вона була найкоротша, тому я її взяв. Не знаю, як ти.
Вона була єдина, що залишилася.
Який в нас план?
Я не виступатиму. Доведеться вам.
Хіба Сара не з нами?
Вона забула зошит. Зараз прийде.
Тоді я піду по каву.
Мені подвійний еспресо і…
Чому ти не сказав, що знаєш Маркуса?
Я сказав.
Не сказав, що ви тусите разом.
Якщо між вами щось є, краще скажи.
Гаразд.
Ми тусимо.
Добре.
Хіба важко було?
Ми не разом.
Це, звісно, тебе не обходить, але ми не разом.
Ось.
Ну, що ви знайшли? Щось добре?
Деякі факти з 1920-х.
Може, почнемо читати вголос?
Добре. Я почну.
СІМОН: ПРИВІТ, МАРКУСЕ.
ТРЕБА ЗУСТРІТИСЯ І ПОГОВОРИТИ…
ВІЛЬГЕЛЬМ: РОЗМОВЛЯВ ІЗ СІМОНОМ.
ВОНИ ТУСЯТЬ, АЛЕ НЕ РАЗОМ.
ФЕЛІС: ОТ БАЧИШ! У ТЕБЕ Є ШАНС.
Мені було боляче
Я втратив себе
Геть розгубився
Перш ніж знайшов шлях
Те, що в нас було
І ким ми були…
Отак. Тепер галоп. Отак. Но!
Пішов.
Ні, ти шахруєш. Іще трохи.
Ні. Но!
Гей! Слухай мене.
-Сам слухай, старий пердун. -Ану.
Тату, як він, не сахається?
Та наче ні.
Але якщо він не зможе виступати на перегонах, сенсу нема.
Но!
Давай!
Ну…
Що скажеш?
Вирішуй сам, Нікласе.
Не знаю.
Він наче витребенькує. Недисциплінований.
У коня чудовий родовід.
Бачили ми ці родоводи. Вони нічого не гарантують.
Може, проблема у вас.
-Перепрошую? -Він не машина для їзди верхи.
Сара має на увазі, що іноді чистокровкам потрібен час.
Але час — це теж не гарантія.
То ми закінчили чи…
-Ну що, береш коня чи ні? -Ну…
Не продавай їм. Це жахливі люди.
Ні, звичайно, знайдемо когось кращого.
-Обіцяй мені. -Авжеж.
Ходімо.
Потім у мене урок.
Звичайно, вона спізниться.
Так, добре. Бувай.
Фрекен!
Я поміркував над тим, яку пісню заспівати на ювілеї.
У мене є ідея.
Якщо хочете щось сучасніше… Можна я вам покажу?
Звичайно. Ходімо.
Я почав співати пісню Гілліс і подумав, що можна її поміняти на це.
Дні, що залишилися позаду
Кажуть, час гоїть усі рани
А тоді вступає хор…
Слова я теж написав нові.
Дні, що залишилися позаду
Кажуть, час гоїть усі рани
Мені було боляче
Я втратив себе
Загубився на фіг, перш ніж знайшов шлях
Те, що ми мали і ким були
Я не можу забути Усе добре, що було в нас
Якщо спитаєш, що залишилося
Спогади ніколи не зникнуть
Це ти сам написав?
Дуже добре.
Треба тільки прибрати лайку і вставити Гіллерску,
щоб було зрозуміло, що це про школу.
Треба поговорити з директоркою, але аранжування чудове.
Ось чому ти тут, Сімоне. Ти маєш талант.
Прошу уваги.
Час майже настав.
Завтра вирішальний день.
Ми змагаємося з «Сосновим бором». Це веслування в приміщенні, але…
Вони наші головні суперники, так?
І іноді вони нас перемагають.
Але не у веслуванні.
У веслуванні їм до нас срати-пердіти.
І нехай так і залишається.
Отже, завтра я хочу бачити,
як ви їх порвете як Сірко грілку, так би мовити.
А рештки закопаєте.
Ми покажемо цим пацюкам,
що ми найкращі у цій школі.
-Добре? -Так.
-Так? Ви мене чули? -Так.
Смерть «Сосновому бору»! Отак.
Гарна промова.
Чого посміхаєшся?
Чого посміхаєшся, питаю?
-Я не посміхався. -Тобто я брешу?
Вінсенте…
Митимеш посуд після старших разом із Авґустом.
Від тренування це не звільняє.
Так?
Привіт.
Вінсент питає, чи ти завтра підеш у тир після змагань.
Вони з Ніссе йдуть.
Скажи Юді, що я…
Я не готовий миритися.
Гаразд?
Гаразд.
-Привіт! -Привіт.
Що ти хотів?
Я хотів
поговорити.
Можеш сьогодні прийти додому?
Ну тобто до мене в кімнату.
А потім можна…
Тобто вилізеш потихеньку. По пожежній драбині чи як.
Навіщо?
Я просто хочу…
Мені треба з кимось поговорити.
-А якщо не хочеш, то й не треба. Ми… -Ні, я залюбки.
-Привіт. Як справи? -Побачимося на веслуванні.
-Бувай. -Бувай.
Що він тут робив?
Ви що, дружите?
Ні.
Добре.
Що це означає?
Він покидьок.
Так, але намагається ним не бути.
Ти завжди кажеш, що треба давати другий шанс.
І третій, і четвертий, і п’ятий. Як татові.
А ти що тут робиш? Ти ніколи сюди не приходив.
-Хотів подивитися, чим ти зайнята. -Тобто ти не до Маркуса?
Так, до нього.
Так, він до Маркуса.
-Привіт. -Привіт.
Що ти тут робиш?
Та от прощався з блудною сестрицею.
Я майже закінчив. Сходимо кудись?
Не можу. Мені рано вставати.
Чому?
Веслування. Тренуємося до змагань.
Зрозумів.
Я подумав, що треба поговорити.
Гаразд. Про…
Про що?
Мабуть, я ще не готовий
до чогось серйозного.
Просто хотів тобі про це сказати.
Це нормально, якщо ти не готовий.
Спішити нема куди.
Я почекаю.
Усе гаразд.
Не знаю, чи буду готовий.
Через Вільгельма?
Ні.
Ну тобто…
Там усе було доволі драматично.
Ну, відео я не бачив.
Але чув про цю історію, усі ці плітки.
Я розумію, що він тебе підставив.
Але я не він.
Я ніколи тебе не ображу.
Я і не думав, що образиш. Просто…
Ти класний хлопець, добрий і…
Я вважаю, що ти чудовий. Не в тому річ.
Я просто зараз не можу.
Гаразд.
Не ображайся. Просто я хочу бути чесним.
З таким батьком у тебе нема прикладу нормальних стосунків.
Мама казала, що Лінда пішла після тієї історії з Міке.
Я розумію, що вам із Сарою важко.
Але
ти не такий, як твій батько.
Іди сюди.
Я знаю, що ти не хочеш знищити щось настільки гарне.
Просто не поспішатимемо.
Ти додому?
Я можу прийти вболівати за тебе на змаганнях, якщо хочеш.
Авжеж. Якщо ти хочеш.
-Привіт. -Привіт.
Дякую.
Від тебе пахне конем.
Вибач.
Я зніму.
Я ніколи цього не робила.
Чого?
Ну… я думала, що ми…
Я думала, ти просиш…
Ні, я не це мав на увазі.
Я просто хотів поговорити.
-Поговорити? -Так.
Гаразд.
Про що ти хотів поговорити?
Королева
викликає мене до палацу.
Ого! Так.
Я знаю, що це через те, що я зробив.
Те кляте відео. Я їду туди завтра.
-Може, це на краще. -Після змагань.
Ти казав, що ходиш і чекаєш на неминучий удар.
Принаймні тепер ти знаєш, коли отримаєш удар.
Мабуть.
Не знаю. Я відчуваю, що всі мене зненавидять.
Що я все втрачу.
Я почуваюся найгіршою людиною у світі.
Так.
Іноді здається, що всі тебе ненавидять.
Зі мною таке було.
Якщо я це витримала,
ти теж зможеш.
Дякую.
Нема за що.
Я не вважаю, що ти найгірша людина у світі.
У тебе є презерватив?
Так.
-Почекай тут. -Гаразд.
Якого дідька?
Повільно і впевнено.
-Тобі допомогти? -Ні, я вмію.
Ходи сюди.
Куди ти?
Не треба. Будь зі мною.
-Привіт. -Привіт.
Затрималася у стайні?
Розумію, ти хочеш більше часу провести з Руссо.
Ти читала свій гороскоп?
Ні.
Ось що пише.
«Якщо ви самотні, то готові когось зустріти.
Зараз ви підсвідомо подаєте такі сигнали.
Венера підкреслює ваш шарм, і це приваблює залицяльників.
Якщо у вас уже хтось є, стережіться, бо ревнощі підіймають голову».
Фу! Ти не підеш у душ?
Ні.
Мені подобається пахнути ним.
Ну добре, дивачко.
Ми рознесемо «Сосновий бір»! Їм гаплик!
…сраний «Сосновий бір»!
Ми рознесемо «Сосновий бір»!
Ми їх вб’ємо, рознесемо, сраний «Сосновий бір»!
Посмокчи.
«Сосновий бір»!
П’ять, чотири, три, два, один!
-А як дізнатися, хто виграє? -Он на тому екрані все буде.
-А який взагалі приз? -Слава?
Уперед, Сімоне!
Зміна!
Ну ж бо!
Налягай!
Давай, Віллі! Уперед!
-Зміна! -Добре, давай!
Ідіоте! Що ти робиш?
ПЕРЕМОЖЕЦЬ
Заспокойся.
Твою ж матір.
Дідько!
Ти молодець.
Наступного року переможете.
Так?
Мені треба до школи. Потім поговоримо, добре?
-Що сталося? -Неймовірно!
Як ми так просрали?
Мене це бісить. Це все клята зміна!
Сімон надто далеко відсунув сидіння.
Я нічого не міг зробити.
-Ти нічого про це не казав. -Це ж елементарно!
-Трирічна дитина це розуміє. -Навіщо ти на нього наїжджаєш?
Ти знаєш, яке це важливе змагання.
Та не важливе. Це не по-справжньому.
Ідея в тому, щоб зміцнити дружбу, якої у нас усе одно немає.
Тому це не має значення. Жодного.
Знаєш що, Вінсенте? Я йду.
Мені це не потрібно.
Чимчикуй звідси.
Ми мусимо помститися.
Ходімо вночі до «Соснового бору», закидаємо їх яйцями! Так?
-Так. Добре. -Так?
Вілле.
Підеш на каву?
Ні, забагато уроків. І книжку цю треба прочитати.
Вілле?
Що ти робиш?
ЯН-УЛОФ: МАШИНА ЧЕКАЄ НАДВОРІ.
Прошу за мною.
Ваша величносте.
Сідай.
Вибачте. Я все зруйнував.
Мені дуже соромно.
Будь ласка, не треба.
Ми дружили з твоїм батьком
до того, як наркотики взяли гору, і ми його втратили.
Мабуть, тобі було нелегко.
Але це тебе не виправдовує.
Те, що ти зробив Вільгельмові та монаршій родині, непростимо.
Перейду одразу до справи.
Останнім часом поведінка Вільгельма непокоїть двір настільки,
що вони хочуть мати запасний план.
Якщо — підкреслюю, якщо — Вільгельм не зможе зайняти трон…
тоді запасний план — ти.
Я?
Отже, ти маєш скласти нові плани на майбутнє.
Приготуйся вступити до гри, якщо Вільгельм не зможе.
Це ж залишиться між нами?
Авжеж.
Я не знаю, що сказати. Я…
Я вдячний, що ваша величність дає мені цей шанс.
Ну, це, звичайно, була не моя ідея.
Ні.
Я завжди підтримаю свого сина.
Він для мене на першому місці.
Але реальність така. Ти наступний в черзі на престол.
Ти отримаєш копію промови на ювілеї.
Завчи її на пам’ять на випадок, якщо Вільгельм не зможе говорити.
Ваша величність побачить,
що я заслуговую на другий шанс.
Я вас не розчарую.
Хочеш подивитися щось інше?
Можеш просто обійняти мене?
Авжеж.
Довго ще мені буде так погано?
Ти це переживеш, навіть якщо зараз тобі не віриться.
Гей…
Вілле, стривай.
Вілле, ходімо. Ми розіграємо «Сос… Сосновий бір».
Розіграємо «Сосновий бір», помстимося за змагання.
Ми йдемо. У кого яйця?
-Вибач, не хотів ламати кайф. -Геть.
Так, так, іду. Так.
Дідько.
Переклад субтитрів: Марина Замятіна