SERIÁL NETFLIX
WILHELM: JSI V POHODĚ?
HENRY NÁS SNAD NEPRÁSKNE.
Henry je viděl v posteli. Byl totálně nahej.
Princ a Felice? Ale chodila s Augustem.
Neříkám, že je zlatokopka, ale tahá se jen s modrou krví.
A teď Simon.
Naši historii nikdo nepřepíše
Alty, teď vy.
Zůstane to navždy ve mně
Děkuji. Ředitelka si to poslechne na Valentýnském plese
a rozhodne, jestli na 120. výročí zazpíváme tohle nebo originál.
Tak na to pamatujte.
AUGUST: TEĎ TY.
SARA: CO MÁM UDĚLAT?
AHOJ! CO MÁM POSLAT?
- Všichni to ví! - Ne.
Ví to. Vidím ty pohledy a jak o mně mluví.
Lidi se nudí. Přijde něco jiného.
Na tohle se zapomene.
Co na tom sejde, jestli to všichni ví?
Taky se vám nelíbilo, když vás lidi drbali.
- Cože? - Stella a já jsme se spolu muchlovaly.
A někdo rozhlásil, že máme zájem o trojku.
Tobě to vadilo. Já si řekla, že si můžou trhnout.
- Byly jste pár? - Ne.
Každá holka se opilá muchluje s nejkou.
- Já ne. - Tak je načase to změnit.
Ale Felice se muchluje jen s modrou krví.
Cože? Jdi někam!
- Styď se! - Promiň.
Jsem citlivá.
Co se tu děje?
- Bude Valentýn. - Svátek milenců?
Ježíši, ne.
To je trapná americká blbost, co se tu slaví od 50. let.
Tohle je jiné.
Je to prastará hillerská tradice.
Začalo to tím, že si lidi psali milostné dopisy.
A pak básně, v 18. století. Fakt hustý.
Máma říká, že je to nejlepší oslava z celého roku.
- Oslava? - Felice ti nic neřekla?
Jaká oslava?
V týdnu kluci píšou milostné dopisy holkám,
které se jim líbí.
A pak…
Je super, že píšou jen kluci.
Nemůžeme za to, že v 18. století byli takoví sexisti.
Teď je můžeme posílat, komu chceme, a to anonymně.
Někteří kluci posílají dopisy všem.
A končí to maškarním plesem.
Když najdeš svého tajného obdivovatele, jdete tam spolu.
Nosíme kostýmy a paruky z 18. století.
Budeme vypadat jako Marie Antoinetta.
- Je to sranda. - Ale ji popravili.
Přestaňte být tak negativní.
- Nechápu vás. - Co budete psát?
Komu chceš psát?
Nemyslím nikoho konkrétního.
Jestli chceš zaujmout jeho pozornost,
pošli akt.
- Jak se to dělá? - Jak se posílá akt?
- Svlíkneš se… - Neposlouchej ji. Dělá si srandu.
Má ty nejhorší rady. Neposílej akty.
Musíš si zvýšit své šance. Nemůžeš všechno vsadit na jednu holku.
Chce to záložní plán, když tě odmítne.
Holky jsou soutěživý. Budou tě pak mít rády ještě víc.
- Že ti to tak vychází. - Jo. Fakt to funguje.
Nechce se s námi někdo o něco podělit?
Nemá někdo něco na srdci?
Ne? Fajn.
Když se nepřihlásí dobrovolně,
nemám na výběr.
Wille na stůl!
- Wille na stůl! - Wille na stůl!
Přestaňte.
- Wille na stůl! - Wille na stůl!
Přestaňte!
Co je to za šílenou tradici? Nebo si to myslím jen já?
- Musíme respektovat své soukromí! - Nebyl někdo u tebe v pokoji?
O tom tu mluvím. Do toho vám nic není.
Máme očitého svědka.
S Felice jsme se dívali na film.
Jaký film?
- Tulili se. - Tak to vážně nebylo.
Ne? Fajn.
Ne. Já to chápu. Vážně.
Aby bylo jasno, chceš říct, že Henry…
nebyl u tebe v pokoji a neviděl tě muchlovat se s Felice?
Je to pomluva?
Jednoduše lže.
To je dobrý.
- Hej. - Lhát se nemá.
Všichni jsme si rovní
Ale ne všichni umí hrát
My jsme kluci ze Zálesí
A nikdo jiný tu nemá co dělat
Všichni jsme si rovní
- Ale ne všichni umí hrát - Hej!
No tak! Nechte toho!
My jsme kluci ze Zálesí
A nikdo jiný tu nemá co dělat
SIMON: NEPODNIKNEME NĚCO?
Počkej.
Co děláš ve středu večer?
Budu s tebou.
Asi to zní trapně, ale ve škole máme ples.
Ples?
Šel bys tam se mnou?
Chceš mě všem ukázat?
- Ani k vám nechodím. - To je jedno. Je to maškarní ples.
Školní ples na Hillerské není zrovna moje gusto.
Nevadí.
Můžeme ten večer strávit u mě.
Jen ty a já.
Vynecháme ples a budeme se dívat na film.
- Nemůžu. - Proč?
- Zpívá tam sbor. - Můžeš přijít potom.
- Možná. - Možná?
- Jo. - Proč možná?
Chceš přijít.
- Cože? - Co?
Sem si vodíš všechny svý kluky?
Ty, co se mi moc líbí.
Poslední nahoře je sračka.
Fajn.
Ne.
- Co to děláš? - Jdu do sprchy.
Musím jen…
Mluvila jsi s mámou o Rosseauovi?
Nebyl čas. Řešila jsem jiný věci.
Stačí říct, že jim ho nechceš prodat.
Víš, jaká je. Chci počkat, až bude v dobré náladě.
Ale můžu jí to říct zítra.
Bude to dobrý. Slibuju.
Dobře! Bezva!
Ještě tu jsi?
Mohl jsi mi o Felice říct.
Abych to neslyšel u oběda.
Chápu, že je to těžké, ale jsi pokrytec.
Já nemám tajného přítele.
Říkáš, že to není vážné, a pak se s ním přede mnou líbáš.
Víš, jak mi bylo?
Jste pár?
Alespoň netají, že mě má rád.
Ukazuje mě kámošům. Líbí se mu můj zpěv.
Mně taky!
- Bere mě takového, jaký jsem. - A já ne?
To ty neumíš přijmout mou roli a mou rodinu!
Ne, asi ne.
Do prdele.
Madison, Madison Srdce mi z tebe skáče jako badminton
Moje vina, že chci, abys byla má?
Protože jsi zatraceně nádherná
- To je fakt hrozný. - Děsný!
Budu se plazit po kolenou
Tak prosím Pojď na ten ples se mnou
- Stopro Albin. - Ne, Jonte!
Ahoj.
- Ahoj. - Můžeme si promluvit?
- Teď? - Jo.
Fajn.
Další teorie… Tohle je těžké zjistit.
- Kam jdou? - O co jde?
Nevím, co se stalo.
Já taky ne.
Možná…
když jsem viděl Simona a Marcuse po té soutěži, dolehlo to na mě.
Vážně jde dál.
- Prý jsou pár. - To myslíš vážně?
Jako fakt?
Celá škola mě pomlouvá. Prý se chci přivdat do královské rodiny.
A ty jsi to udělal, aby Simon žárlil?
- Víš, jak je to sobecké? - Tak jsem to nemyslel.
Chtěl jsem zjistit, jestli budu cítit to, co se Simonem.
To je ještě lepší.
Dlouho jsem do tebe byla zamilovaná.
Věděl jsi to.
Do hajzlu. To bylo…
ode mě fakt hnusný.
Jo.
Mám tě moc rád.
Jsi skvělá kámoška.
Odpustíš mi to?
Mohla jsem tě zastavit.
Mám tě moc ráda… jako kamaráda.
- Můžu tě obejmout? - Jasně. Pojď sem.
- Půjdeš se mnou na ten ples? - Co?
Když ti dávají zabrat, můžeme je umlčet, když půjdeme spolu.
Ne, to by drbali ještě víc. Vědí, že jsem do tebe byla zabouchlá.
A přiznávám, že ses mi líbil částečně proto…
že jsi princ.
Můžeš to říct Simonovi?
Že to může být dobrá věc.
Teď spolu nejste, ale to neznamená, že nikdy nebudete.
Já myslím, že znamená.
Už jsem ztratil naději.
Tolik to bolí. Chce se mi umřít.
Musím ho nechat jít.
Vůbec to nechápu. Kolik veršů má sonet?
Počkat, ty píšeš sonet? To se ztrapníš.
Pošli fotku péra. Pak poznáš, proč tě odmítly.
- Super, že jsi to musel vyžvanit. - Co?
Já to nikomu neřekl. Jen Valterovi.
On to práskl ostatním. Já nic neřekl.
Ty jsi mu to řekl.
Už něco mám.
Nazval jsem to Má sněhová vločko
Leskneš se a třpytíš…
V pohodě?
Proč bych nebyl?
Nevím. Vypadáš tak napjatě.
Chci vejít do místnosti, aniž by na mě všichni zírali.
Chápu, tak to sem radši nechoď.
- Kdybych chtěl začít randit… - Jo?
Jak… Co…
Erikova jediná vážná známost byla dcera máminy kamarádky.
Ve stejných kruzích se to snadno utají.
Moc o tom přemýšlíš. Zbytečně to komplikuješ.
- Máš plán na Velikonoce? - Proč?
Tak jedeš do Verbier.
Máme tam dům. Budeme lyžovat a uspořádám večírek.
Co se ti líbí? Holobrádci? Zarostlíci?
Asiati? Hispánci?
Mámě by se nelíbilo, kdyby to prasklo.
Ne, ale budeme diskrétní. Taky jsi nevěděl, že jsem gay.
Ne.
- Vědí to Vincent a August? - Netuším.
Asi to ví, ale nemluvíme o tom.
Nedělej z toho vědu. Znáš CEO, který se hlásí k homosexualitě?
Neznáš. A já nechci být první.
Chápu.
Můžu se zeptat na něco ohledně Simona?
Vážně myslel, že přiznáš, že jsi byl na tom videu?
Já…
Řekl jsem, že to nepopřu.
Ale popřel jsem to.
Asi má pocit, že mi nemůže věřit.
Pro něj to není problém. On je… nikdo.
U tebe by to byl mezinárodní skandál.
To žádal příliš od někoho, s kým chodil měsíc.
- On to tak nevidí. - Ne.
Proto musíš chodit s někým… ze své ligy.
Z našich kruhů.
Co ty na to? Verbier.
- Jsem hotová. - Já taky.
Nechápu, jak to může být taková otrava.
Anglinu teď nedám. Potřebuju kafe.
Jo.
Ach můj Bože!
- Bezva! - Co je to?
- Snad bude lepší než ta moje. - Je to hotová báseň! Tak jo…
Šeptám tvé jméno každou noc A křičím ho nahlas každý den
Zní nocí vysoko nad městem A je slyšet široko-daleko
Ale ty v noci klidně spíš A o mé lásce nic netušíš
Tvé jméno na mém jazyce K tobě nedoputuje
V tom tichu mezi námi Naše láska zůstane nevyřčená
- Páni. - Krásný, co?
Felice dostala deset nabídek na sex…
AUGUST: NAHOŘE.
…po Wilhelm-gate.
- Nevěřím, že to byl někdo z kluků. - Viď? Nebyl to Valter?
AUGUST: MÁŠ ČAS?
- Nebo Henry? Nevím. - Co ten kluk z Hultsgrenu?
Ne! Jestli je to on, tak chci umřít.
Musím ho najít. Jdeme spolu na ples.
AUGUST: MÁM VOLNO.
- Kašlu na kluky. - To říkáš jen tak.
Jo.
- Kašlu na patriarchát! - Bože, to je trapas.
- Nepůjdeme spolu? - Jo.
- Jsem pro.
Můžeme jít spolu, když se mi nebude líbit.
AUGUST: RYCHLE.
Dneska nepáchneš jako kůň.
Vezmu to.
Jane-Olofe?
Zdravím. Musíme probrat vaše plány do budoucna.
Zajisté.
Na podzim musíte začít s vojenským výcvikem.
Dvůr pošle návrh na příštích deset let.
- Musíme… - Na deset let?
Ano. Musíme projít vaše sociální sítě.
Pošlete mi heslo. Náš tiskový tým odstraní vše, co je problematické.
- Jistě. Hned? - Ano, hned.
Měli bychom něco vědět?
Jako co?
Neotěhotněla s vámi nějaká dívka?
Máte nějaké pohlavní choroby?
- Měli bychom něco vědět? - Ne.
Kouříte, pijete, berete drogy? Musíte být ke mně upřímný.
- Auguste? - Nic.
Starám se o své zdraví a hodně trénuju.
Dobře. Jenom se chci ujistit. Jste heterosexuál?
- Ano. - Dobrá.
Jen holky.
Pošlete mi ta hesla a my se o to postaráme.
To je vše. Mějte se.
Kdo to byl?
Je ti dobře?
Proč bereš léky na ADHD, když nemáš ADHD?
Beru je občas.
Když mám hodně úkolů do školy
nebo musím podat ten nejlepší výkon.
Jako teď.
Proč?
Jen mezi námi…
Jsem…
Wilhelmův náhradník.
Když nezvládne povinnosti korunního prince, převezmu to já.
A budu příštím švédským králem.
Páni.
Jo. Páni.
Proto teď výjimečně… ale pak ty prášky přestanu brát.
Půjdeš na ples se mnou?
- Cože? - Jo.
Ale všichni se to o nás dozvědí.
A co?
Že se mi líbíš.
Co sejde na tom, co si myslí?
- Dobře. - Jo?
- Jo. - Tak jo.
To je šílený!
- Koukni na tyhle. - Líbí se mi ty tyrkysové.
Bože, je tu tolik barev.
Bude to nádhera.
- Přesně. - Páni.
Jsou tak krásné!
- Viděla jsi Willeho paruku? - Ne.
- Hustá. - Chodíš s Willem?
Cože? Rozhodně ne.
Jsme jen kámoši.
- Fajn. - Díky Bohu!
Asi je opruz, chodit s někým od dvora.
To je fakt.
Jsem ráda, že už Willeho nemiluju.
Mám kluků plný zuby.
Jsou to jen samý problémy a dramata.
Když s nimi chodíš.
Navíc…
Wille a já fungujeme líp jako kámoši.
Jestli je tvoje nová nejka, tak mi to řekni, ať to vím.
No tak. Můžeš mít víc nejlepších kámošů a kámošů.
Ale pozval mě na ples.
- Fakt? - Ale já chci jít s tebou.
- Se mnou? - Trávila jsem hodně času s Willem.
A holky musí držet při sobě.
Chlapi přijdou a zase odejdou.
Výsosti, napijete se se mnou?
- No tak. Kurňa. - Mám to!
A je to hotové.
Tak.
Jsi puntičkář.
Fredriko, přihlásil se někdo k té básni?
Ne! Nechápu to.
Proto se to dělá, ne? Nechápu, proč by to jinak dělal.
- Au! - Promiň.
Já nevím. Nemůžu si to obléct.
- Proč? - Nejsem to já.
- O to jde, ne? - Je to moc hezké.
Není problém v tom, že by to nebylo hezké.
Ale nesedí mi to.
Jdou v tom všichni. Je to divné.
Mám řešení. Na.
- Líbí se mi tvé řešení problémů. - Dík.
Je fajn, že jdeme spolu.
AUGUST: KDY VYRAZÍŠ?
SARA: NEMŮŽEME JÍT SPOLU.
JDU S HOLKAMA. PROMIŇ.
Mami! Říkal jsem, že nechci jít.
Zpívám až v deset.
Kdyby se někdo ptal, můžu říct, že jdu za číšníka.
Myslel jsem, že na plesy nejsi.
Pro tebe cokoli.
Neměl bys mít kostým?
Jo… Vlastně ne.
Ve sboru většinou míváme oblek.
Je super, že jsi přišel.
Jasně.
Máš rybičky? Jak se jmenují?
Nemají jména.
Bože, to je super!
Dělám si srandu. Fajn.
- Kruci! - To bude silný.
Chci to silný.
- Na zdraví! - Na zdraví!
- Sluší ti to. - Chci to taky.
- Ta píseň! - Sorry.
Tu miluju.
- Stello. - Jo?
Ty jsi psala tu báseň Fredrice?
Cože?
Podle toho, jak se na sebe díváte a jak se k sobě máte.
- Nesmíš to nikomu říct. - To ne.
Jen to nechápu. Proč jí to neřekneš?
Jsme nejlepší kámošky už odmala.
Je nejdůležitější člověk v mém životě.
Možná to cítí stejně.
I kdyby ano,
musíme tu být další dva roky a sdílet stejnou postel a stejný pokoj.
A co když se rozejdeme?
Pojď!
Lepší ji tajně milovat, než být její nenáviděná ex.
- Ahoj! - Ahoj!
Co?
- Ten ples je trochu moc. - Co?
- Je to trochu moc. - Jo, to je Hillerská.
Na zdraví.
- Pojď tancovat. - Fajn.
Wille!
- Jsi v pohodě? - Co?
Jsi v pohodě?
Musím být.
Musím si sednout. Je tu horko.
- Ne, zůstaň. - Ty tanči dál.
- Kdy zpíváš? - V deset.
A pak půjdeme?
Napadlo mě…
že můžeš zůstat u mě, jestli chceš.
Dobře.
Jo?
Felice a Wille…
hustý, co?
- Jste teď s Willem kámoši? - Jo.
To on rozhodl, že to slízneš za ty drogy.
- Proč by to dělal? - Asi chtěl chránit Simona.
Byl jsi snadný terč. Já jediný hlasoval proti.
Možná bys měl přehodnotit, kdo je tvůj opravdový přítel, víš?
Líbí se ti?
- Ahoj. - Čau.
- Vaše Výsosti. - Klidně mi říkej Wille.
Bylo chytré, jít za číšníka.
Ta paruka je opruz.
- Není to můj styl. - Co? Buznovské kalhoty a vázanka?
To není pro tebe?
Ani ne.
- Jak to jde na střelnici? - Dobře.
Ale v zimě se střílí míň.
Měl by sis přijít zastřílet.
Jasně. Nepřidáš se?
Na to nejsem.
Podáš mi lžičku?
Přijď si s námi zatancovat.
Jasně.
Bezva. Měj se.
Jo. Zatím.
Působí fakt mile.
A ne tak namyšleně, jako když střílel s Felice.
Musím na záchod.
Co to mělo být?
Co jako?
Přišlo mi to divné.
Byl jsem milý.
Chápu to.
Už mě nemiluješ. Nechám tě být.
Tvůj přítel působí mile.
Díky.
Co se děje?
- Musím… - Dobře.
Auguste.
Co je?
Promiň.
Byl to jen sex?
- Co? - Nic víc?
- Ne. - Myslel jsem, že…
mě máš opravdu ráda.
- Ale teď… - Mám.
- Fajn. - Jo.
Tak v čem je problém?
Felice mě bude nenávidět, jestli to zjistí.
Viděla jsem, co se stalo se Simonem a Wilhelmem…
Já nejsem Wilhelm, jasný?
Nejsem.
- Jsi nervózní? - Z čeho?
Z vystoupení.
Ne.
Možná trochu.
- Jdu si něco ověřit u sboru. - Fajn.
Kde je Simon?
Neviděli jste ho?
Wille!
Jen se snažím jít dál.
To vidím.
Mezi námi šlo všechno špatně.
Já vím.
Simone!
Sbor.
Simone!
Už začínají.
- Kam jsi šel? - Na čerstvý vzduch.
Pojď.
Pojďte.
Raz, dva…
Naše dny jsou pryč a roky plynou
Říká se, že čas zahojí všechny rány
Byl jsem raněn A ztratil jsem sám sebe
Ztratil jsem se Ale pak jsem našel svůj směr
To, co jsme prožili A kým jsme byli
Na to nemůžu zapomenout Na to všechno dobré mezi námi
Jestli chceš vědět, co nám zbylo
Naše vzpomínky nikdy nevyblednou
Prošli jsme zkouškami A museli bojovat
Naši historii nikdo nepřepíše
Poté se každý vydáme svou cestou
Ale nikdy na nás nezapomenu
To, co jsme prožili A kým jsme byli
Na to nemůžu zapomenout Na to všechno dobré mezi námi
Odpověď na tu otázku jistě zní
Hillerská tu bude navěky
Bravo!
Překlad titulků: Anna Štorkánová