NETFLIXOVA SERIJA
Dobro jutro.
-'Jutro. -'Jutro.
Jesi se lijepo proveo?
Alexandre?
JAN-OLOF: GOVOR JE U PRIVITKU. POČNITE VJEŽBATI.
PODSJEĆAM DA ĆE DANAS SVRATITI KROJAČ.
JAN-OLOF: AUGUSTE! GOVOR U PRIVITKU. POČNI VJEŽBATI.
Hajde. Stani.
Nastavi.
-Bok. -Bok.
-Jesi li vidjela Marcusa? -Danas nisam.
Dobro.
Nešto nije u redu?
Poljubio sam Willea.
-Što? Ali Marcus ti je bio pratnja. -Da.
Zašto si to učinio?
Jer sam potpuni idiot.
I jer sam htio.
Užasna sam osoba.
Zbilja sam to htio.
Zar si loša osoba ako učiniš jednu lošu stvar?
Trebala bi mi reći da zaboravim Willea i budem s Marcusom.
Ali nisi zaljubljen u Marcusa.
Mislim… osjećaje ne možeš kontrolirati.
Čak i ako ih gajiš prema pogrešnoj osobi, čini se…
tako ispravnim.
Tako da…
Ne znam. Teško je objasniti.
Hajdemo. Počet će nastava.
MARCUS: ŠTETA ŠTO JUČER NISI MOGAO OSTATI.
MOŽDA OVAJ VIKEND?
Iznimno je bitno da na obljetnici…
Felice, kosa.
…utjelovljujemo prave vrijednosti koje zastupamo.
Ako jednu od svojih djevojaka iz Dvorca
vidim u Godini s kraljevskom obitelji, želim biti ponosna.
Baš sam planirala nezgodu s garderobom.
Još si pijana?
Prilikom susreta s kraljicom, oslovit ćete je s…?
-Vaše Veličanstvo. -Vaše Veličanstvo.
Predstavljamo se…
-Daj se saberi! -…svojim prezimenom i domom.
Sara Eriksson, Dvorac.
Ili se kaže „iz Dvorca”? Kako je ispravno?
-Mislim, koga briga? -Sara Eriksson…
…bez imena.
-Oprostite? -Reci, Sara.
Što ako kraljevska obitelj prođe kraj vas?
Odgovoriš ako ti se obrate. Inače se osmjehneš i skloniš.
-S poštovanjem. -U redu.
Malo suptilnije, Sara.
Kraljevska će obitelj sjediti tamo, tako da skulpturu treba maknuti.
Staze treba pograbljati.
I dignuti zastavu.
Zapisala? Fino.
-Jan-Olofe. -Auguste.
Pročitao sam govor. Moram priznati da je besprijekoran.
Drago mi je to čuti.
Ali imao bih napomene oko nekih izraza.
Ako možemo porazgovarati…
-Još ne znamo… -Da, znam.
Govor će održati Wille.
Prijestolonasljednik.
-Prijestolonasljednik. -Da.
-Oprosti, imam sastanak sa zborom. -Čut ćemo se onda.
-Ugodan dan, Jan-Olofe! -Također, Auguste.
Hvala!
Prijestolonasljednik će tijekom govora stajati ispred vas.
Bit ćete mu iza leđa.
Stoga želim da budete potpuno usredotočeni na govor.
-Izvolite. -Hvala.
Od druge strofe.
I jen', i…
Bili smo na kušnji, Zube morali stiskat'
Ali ono što je bilo To nitko ne može izbrisat'
Svatko svojim će putem poć'
No u sjećanje često ćeš mi doć'
-Ono što smo imali… -Oprostite. Mislim da ne možemo…
Zaboraviti ne mogu Sve dobro što smo dijelili
Istinu sad zborim ponosito
Hillerska zauvijek stajat će uznosito
Slušajte…
Odlučili smo da ćemo izvesti
klasičnu verziju himne na obljetnici.
-Ma dajte… -Što?
Zašto? Ravnateljici se svidjelo.
Katkad nastanu promjene u posljednji tren.
Ovo uvježbavamo tjednima.
Budući da je 120. obljetnica,
važno je držati se tradicije.
Tradicionalna himna simbol je škole.
Mislio sam da ćemo školu prikazati u modernijem svjetlu.
Jan-Olof ima pravo.
Hillerska je uvijek predstavljala kontinuitet i tradiciju.
Želimo zborsku,
a ne solo izvedbu.
Njezino Veličanstvo voli originalnu himnu. Cijenili bismo…
Simone.
U redu.
Želim da znaš da ti je pjesma mrak.
I maestra tako misli. Ravnateljica također.
Ali Jan-Olof ne, i zato je sve zajebao.
Stihovi su intimni.
Ne žele da solo i govor budu u Godini s kraljevskom obitelji.
To je jedan od najgledanijih TV-događaja.
Sigurno ne žele potpirivati glasine o vama.
Napravio sam ti sendvič.
Za slučaj da nisi imao vremena jesti.
Ne želiš ga?
Nešto se dogodilo?
Moram ovo dovršiti.
Hej.
Što hoćeš?
Provjeriti kako si.
Što je bilo?
Čim se ti pojaviš, sve što radim pretvori se u problem.
-Ali ja… -Gdje si bio?
Mislio sam da možemo…
početi iznova, nakon bala…
Poljubili smo se.
Nije samo o tome riječ.
Oduzimaju mi jedino u čemu sam dobar i što volim.
Ne dopuštaju mi da izvedem svoju pjesmu.
Jan-Olof odlučio se za izvedbu tradicionalne himne.
Ne žele da te povezuju sa mnom.
Kao i obično.
Simone, nisam ja kriv.
Wille…
Pjesma je o tebi.
Simone, ja… nisam znao.
Koliko će me dugo kažnjavati zbog snimke?
Ti ne razumiješ. Nisi pretrpio posljedice.
Kako to, dovraga, misliš?
Bilo ti je napeto neko vrijeme.
Ali kao da se pretvaraš da se ništa nije dogodilo.
Što ti pada na pamet? Nemaš pojma što sam prošao.
Kriv je onaj tko je to objavio.
-Da… -Ne ja.
On je prošao nekažnjeno, a ja sam nadrljao.
Simone, ti…
Ono jučer bila je pogreška.
Simone, trebao bi kriviti Augusta, ne mene.
-Što? -Da…
Snimku je…
Objavio ju je August.
Smijenio sam ga kao prefekta i kapetana ekipe. Pokušao sam…
Kad si to saznao?
-I nisi mi htio reći? -Jesam, naravno da jesam.
-Htio sam te zaštititi… -Molim te… Zaštititi?
Štitio si njega. Mogao sam ga prijaviti policiji.
Simone, ti…
Ne shvaćaš.
Ako se obratiš policiji, August će angažirati najbolje odvjetnike.
Podržat će ga i kraljevska obitelj.
Oni štite sebe. Protiv njih nemaš šanse.
Protiv tebe.
-Što? -Ti si kraljevska obitelj.
Nisam poput njih.
Isti si kao oni!
Isti si kao tvoja majka!
Kažeš da si bijesan na nju, ali ponašaš se kao ona.
Tajiš informacije i praviš se
da me štitiš,
a zapravo štitiš sebe.
Simone. Molim te, možemo li…
Molim te, razgovarajmo. Kamo ideš?
SIMON: JEBENI AUGUST JE OBJAVIO SNIMKU.
A WILLE MI TO NIJE REKAO!
AYUB: ŠTO?! TI TO OZBILJNO?!
Jeste li pregledali govor?
Nisam još.
-Učinite to što prije. -Hoću.
Zašto ste promijenili pjesmu?
Zabranili ste Simonovu pjesmu.
Zato što je himna škole prikladnija.
Svi se mogu uključiti.
To nije zbog njega, dakle?
Pokažite mi odijelo.
Savršeno!
Ne mora biti ovako usko.
Ne mogu disati.
Oprostite.
-Bilo mi je… usko. -Zašit ćemo ponovno.
Kakva jebena hulja.
-Znali smo da je August šupčina. -Mislio sam na Willea.
„Narušavanje privatnosti.”
„Kleveta.”
Nastradao bi zbog ovoga, kužite?
Maloljetni ste.
To je dječja pornografija. Išao bi u zatvor.
Sjećate se kad su prije nekoliko godina pretukli prvaša?
-Da. -Da?
Bila su devetorica. Dvojica su kažnjena. To je sve.
Wille ima pravo.
Ljudi poput njih ne nagrabuse. Uvijek prođu nekažnjeno.
Ali svi znaju što su učinili. Ne želiš razotkriti Augusta?
-Naravno da želim. -Pa onda?
Slušaj me.
Imaš nas. Mi ti čuvamo leđa.
Prijavi ga. Pa će svi znati što je učinio.
Bok, dušo. Kako si?
Tako-tako.
Zašto?
Ako Simon ne smije otpjevati svoju pjesmu, ja neću održati govor.
O čemu govoriš?
Jan-Olof kaže da izvode klasičnu himnu, a ne Simonovu.
Simon krivi mene.
Dušo, treba ti biti savršeno jasno
da Jan-Olof odlučuje što je najbolje za naš posjet i tvoj govor.
Molim te, ne želim održati govor.
Erik nije morao držati govore prije 18.
Zašto ja moram? Ne shvaćam.
Wilhelme, ako ne održiš govor, održat će ga August.
Zašto bi ga August održao?
O čemu govoriš?
Kraljevski stratezi boje se da ne podnosiš pritisak.
Tko će preuzeti prijestolje?
Budeš li smatran nepodobnim…
ili ako abdiciraš ili…
bude li očito da neće biti nasljednika,
riskiramo urušavanje čitavog sustava vlasti.
Moraš shvatiti da je bolje sada uzeti Augusta pod naše okrilje.
Tako da tranzicija ne djeluje isforsirano.
Znači bit će nagrađen zato što mi je uništio život?
Prestani. Nitko nije nagrađen.
Što hoćeš da poduzmemo?
Nema drugog kandidata.
Ako ne održiš govor, održat će ga August.
Suludo. Kako to možeš smatrati dobrom idejom?
Ni ja to ne želim.
Ali katkad moramo zanemariti vlastite želje.
Ne mogu te prisiliti.
Ne bih te ni trebala prisiljavati.
Samo upamti…
tvoje odluke ne utječu samo na tebe.
Trebam te…
na svojoj strani, Wilhelme.
Moraš održati govor i pokazati da se možeš nositi sa svojom ulogom.
Ne preuzmeš li prijestolje, August će.
Za koga je najvjerojatnije da će se prvi vjenčati?
-Pa… -Budimo realni. To sam ja.
Mi ostale nismo u žurbi. Sva sreća.
-Hoćeš li se udati za mene? Prekasno. -Tko najviše očijuka?
-Istupi. -Samo je čekala.
Možda.
Tko je najosvetoljubiviji?
Ti?
-Mogla bi imati mračnu stranu. -Ne znam što trebam raditi.
Tko ne zna čuvati tajnu?
-Ja. -Njih dvije su kraljice tračeva.
Žao mi je, ali to je istina.
Bože, vaša je soba pravi tračograd.
-Svi žele biti u našoj sobi. -Stvarno.
Felice, mama ti šalje poruku.
Je li video spremljen?
-Nestao je. -Što kaže?
Kupac je dao ponudu za Rousseaua i prihvatili smo.
Rekla si da nećeš prodati njima.
Ali što ćemo kad nema drugih ponuda?
-Mama i tata odlučuju. -Ne.
Znaš da će s njima biti nesretan.
-Obećala si mi. -Ne odlučujem ja.
Ali…
Sara…
Ne.
Što hoćeš da učinim?
Hej? Zar nismo…
Sara?
Ne znam što činim.
Ne razmišljam, samo djelujem. I onda sve pođe po zlu.
Teret koji nosiš, Wilhelme, može biti neopisivo težak.
-Ne samo za tebe, za bilo koga. -Da, ali trebao bih to moći podnijeti.
-Bi li trebao? -Da. Jer mi smo takvi.
Stalno, u vezi sa svime.
Tko ste to „vi”?
Mama, obitelj, dvor.
Ne razumijem zašto to ne podnosim.
Ne može biti tako teško. Erik je podnosio.
Postojao je pravi Erik i princ Erik. On se snalazio bez problema.
Znam da bih trebao biti zahvalan
za sve svoje povlastice.
Zar je tako teško?
Koliko je komplicirano dodjeljivati nagrade, rezati vrpce, držati govore?
Biti zahvalan može značiti i…
da osjećaš krivnju.
I da si nešto dužan.
To može stvoriti velik pritisak.
Osobito kada dobiješ nešto što nisi ni tražio.
Svakako, ali…
Toliko im dugujem.
Moram to učiniti.
Moraš li?
Da, računaju na mene.
Tko su „oni”?
Mama.
Ovako ćemo.
Kada dolaziš ovamo, želim da si dopustiš…
da osjećaš što god želiš osjećati.
Samo ono što osjećaš.
A ne da stalno razmišljaš što je najbolje za druge.
Ne možemo birati kakvi se rađamo.
Ali možemo birati kako ćemo proživjeti život.
Dva. Dva ili tri.
Zatim praznici…
Ovdje vidim… Govore o…
Treba imati šest ili sedam.
To je to. Hajde.
Misliš… To je u redu.
Mogu li ti pomoći?
Nema veze.
Bok, Wilhelme.
-Možeš li mi učiniti uslugu? -Naravno.
Što ti radiš ovdje?
Prodat će Rousseaua.
Mislio sam da već znaš.
Ali prodat će ga nekim budalama.
A Felice je obećala da njima neće.
-Žao mi je. -Ne znam, mislila sam…
Ne razumijem. Zašto joj nije stalo?
Do čega joj je uopće stalo kad je sposobna za ovo?
Mislila sam da joj mogu vjerovati.
Hej.
Dođi.
Hej.
Oprosti što ti nisam rekao.
Ali August je…
sljedeći u redu za prijestolje.
Nakon mene. On mi je rezerva.
To znači da mu mogu prepustiti prijestolje.
Mogao bih biti slobodan.
Od svega ovoga. Slobodan s tobom.
Ako odeš na policiju, više neću imati rezervu.
Neću imati izbora niti biti slobodan.
Izdat ću cijelu obitelj. I Erika.
To ne želim.
-Ne govoriš mi ovo samo da ga ne tužim? -Ne.
-Da ga zaštitiš? -Ne. Učini ono što je najbolje za tebe.
Htio sam da znaš. Takva je situacija. I to je ono što osjećam.
To je sve.
Je li on to rekao da bi se odrekao prijestolja?
Zašto sada? I tako iznenada?
Kažem ti, jer želim.
Dobro, kako hoćeš. To je tvoje nasljedstvo.
Da.
Što prije.
Riješit ću to i javiti ti kad bude gotovo.
Dobro.
-Hvala, mama. -Bok, dušo.
-Hej. -Hej.
Dobro jutro.
Zašto me nisi probudio?
Mislio sam da ti treba još malo sna.
Bez brige…
Maturanti su već počeli pa se možeš iskrasti.
Oprosti što sam bila tako zla na balu.
Bojim se kako će Felice reagirati.
Prekinula bi sa mnom zbog nje?
Ne bih.
Ne?
Izbezumilo me kad si rekao da si Willeova zamjena.
Možeš mi obećati da me nećeš povrijediti?
OK.
Ja, kralj August, obećavam tebi, kraljice Sara,
da ću biti odgovoran za tebe i svoje kraljevstvo.
Dobro.
Zbilja moram ići.
Zašto bi to rekli?
Ej, gdje si bila?
Zabrinula sam se kad se sinoć nisi vratila.
-Javi mi ako ideš kući. -OK.
-Užasno me peče savjest. -Preboljet će.
Preboljeti? Prodala sam joj miljenika.
Nije njezin. Zar da plaćaš da bi ga ona jahala?
-Ne. -Pa onda?
LINDA: NEDOSTAJEŠ MI! VIDIMO SE U PET!
Nećeš valjda otkazati? Mama se veseli tvom dolasku.
-Ne, doći ću. -Kako ide?
Što se tiče ovog pitanja… Koji je sukob u romanu?
Ne razumijem.
Zaljubljena je u tu djevojku preko ušiju.
Ali nikad joj se nije obratila.
-Siv? U koju je Malin zaljubljena? -Da.
Malin sve projicira na Siv.
Možda je zato i zaljubljena u nju.
Može biti točno ono što Malin priželjkuje.
I koji je glavni sukob?
Malin je odgojena u kršćanskom duhu i…
teško se miri sa svojim osjećajima.
Osobito prema Siv.
Poželiš da ih Malin može zanemariti.
Njezina dužnost i pojam o Bogu nisu samo izvanjski.
Djelomično je ona kriva.
Prisiljena je slijediti pravila.
Ne može samo odbaciti što je naučila o valjanosti.
Želi si promijeniti život…
zbog onog što je naučila, kroz osjećaje prema Siv.
Nije sve loše.
I ne znamo što je bilo poslije kraja.
Počinila je samoubojstvo.
Gdje to piše?
Mislim Karin Boye. Roman je autobiografski.
Aha.
Sve to možete iskoristiti za prezentaciju. Samo nastavite.
Dobro je.
Jen', dva, tri.
Najljepši klinci na svijetu. Snimimo i selfie.
Baš ste lijepi. Gle.
Jedan, dva, tri. Hvala.
Moja prelijepa djeca koja više nisu djeca. Sad ste odrasli.
Mama, ako upoznaš kraljicu, moraš joj reći „Vaše Veličanstvo”.
Vaše Veličanstvo.
-Ne, ne. Mislim „Vaše Veličanstvo”. -Kralj…
-„Veličanstvo”. -Ovo napravim rukom?
-Ne. -Poljubim joj ruku?
Nemam solo izvedbu, mama. Ne moraš ni doći.
Što? Naravno da ću doći.
Neću te osramotiti ako sretnem kraljicu.
E, da. Neki dan srela sam Marcusovu mamu.
Pozdravila te.
Rekla mi je da te obožava.
I kako je presretna što ste vas dvojica zajedno.
I da ste presladak par.
Sretna je što ste se upoznali.
Jesi dobro?
A ja se, naravno…
slažem s njom.
Tako se ponosim vama.
Znam tko je objavio snimku mene i Willea.
Znaš?
August.
Dobro.
To je dobro, zar ne? Da znaš?
Jesi li rekao u školi?
Ne, ali namjeravao sam policiji.
Naravno. Moramo to prijaviti.
-Hej. -Bok.
Simon zna. I prijavit će policiji.
Ako želiš preuzeti odgovornost, najprije se obrati policiji.
Bok.
Razmislio sam, ali moram ga prijaviti.
Ne mogu pustiti da prođe nekažnjeno.
-Ali… -Čije računalo koristimo?
Ovako. Neću odgovarati na pitanja.
Reći ću samo ono što sam napisao.
Jedva da sam pročitao knjigu.
Dobro. Vi imate sve pod kontrolom. Vidimo se.
Dobro. Da prođemo sve još jednom ili…
Nije mi dobro. Moram…
Ljudi često kažu
da je to jedna od najvećih ljubavnih priča svih vremena.
SIMON: GDJE SI?
Sljedeća grupa pročitala je Krizu autorice Karin Boye.
SIMON: LJUTIŠ SE NA MENE?
Tko je?
Simon.
Što je bilo?
-Propustio si izlaganje. -Žao mi je.
Nije mi bilo dobro.
Uđi.
Uhvatila me panika od pomisli da moram izlagati pred svima.
I sve to s Augustom… Previše mi je.
Ne činim to da te povrijedim.
Znam.
Netko u ovoj školi mora postupiti ispravno.
Ne pokušavam te spriječiti.
Ali zastrašujuće je.
I meni je.
Što će biti s nama?
Ne znam.
Prijevod titlova: Tea Žeželić Miškulin