СЕРІАЛ NETFLIX
Ти зараз туди йдеш?
Мама приїде по мене в десятій.
Може, залишишся? Вихідний.
Спершу маю щось зробити.
Я мушу почати з цим розбиратися.
Я тобі подзвоню, коли поговорю з поліцією.
Так?
Добридень, Яне-Улоф.
-Авґусте? -Так.
Тут виникло одне… одне питаннячко.
Це терміново? Ми зараз вилітаємо з Брюсселя.
-Тут така ситуація… -Авґусте.
Ми очікуємо від тебе, що ти не створюватимеш нам проблем.
Ти зараз представляєш весь королівський двір.
Так, марно я дзвоню. Я сам розберуся.
Це дрібничка.
Вибачте, що потурбував.
Так?
Доброго ранку. Зараз 07:15, надворі – 12 градусів.
Дякую, Александере.
Дякую.
Гей!
Зайди на хвилинку.
Гаразд.
БЕРЕЖИ ЇЇ СПАДЩИНУ
ЗНІМАЛЬНА ГРУПА
Ваша величносте…
Ваша…
Ваша величносте…
Люба матінко…
Для мене велика честь говорити зараз… у вашій присутності.
Не лише як кронпринц,
але… але також…
Якого біса?
АВҐУСТ: ТРЕБА ПОГОВОРИТИ. ПРИХОДЬ ДО ПАЛАЦУ.
ВІЛЬГЕЛЬМ: Я НЕ ХОЧУ З ТОБОЮ РОЗМОВЛЯТИ.
АВҐУСТ: ПРО ЦЕ ХОЧЕШ. ЙДЕТЬСЯ ПРО СІМОНА.
Привіт.
Ти кілька днів мені не відповідаєш.
Стільки всього сталося, і…
Ми можемо поговорити?
Ну… кажи вже.
Ти мені подобаєшся. Дуже.
-Ти добра людина і… -Чудовий і досконалий.
Але цього замало.
Порівняно з принцом.
Не у Віллі річ.
Хіба?
Між вами нічого не сталося?
Ось чому ти мене покинув на балі.
Я пішов лише заради тебе.
-Ти мене запросив, щоб він ревнував? -Ні, не для цього.
Я намагався сказати, що не готовий до серйозних стосунків,
але ти не слухав.
Тобто це я винний, що ти зі мною як із лайном?
Ні.
Просто так сталося.
Вибач.
«Так сталося»?
У тебе все стається просто так, і ти ні в чому не винний.
Знаєш, у чому твоя проблема?
Ти вважаєш себе жертвою серед цих багатіїв.
Кажеш, що тобі не потрібна драма, а сам лише нею живеш.
Йди звідси.
Йди.
БРАТ – ЦЕ НАЗАВЖДИ.
Чого ти хочеш?
Привіт.
Я розумію, що те, що я зробив, не можна простити.
Я…
змирився з тим, що ти ненавидітимеш мене все життя.
Але Ерік не дозволив би Сімону піти до поліції.
І тепер мій обов’язок – захистити королівську родину.
Хіба не запізно?
Якщо Сімон заявить у поліцію,
ми вирішили, що Александер візьме провину на себе.
Що?
У нас є докази, що це ти.
Є докази, що відео знято моїм телефоном, так.
Але я був п’яний як чіп.
Настільки п’яний, що забув телефон у Палаці.
Александер, добрий хлопчина,
прихопив мій телефон до Форест-Рідж, коли повертався.
Він стукав у всі вікна, щоб його впустили,
і дійшов до твого.
Побачив, що ти з кимось дуркуєш.
Почав знімати, просто по приколу,
а потім побачив, з ким ти.
Навіщо ти це робиш?
Ти ненавидиш Авґуста.
Я знаю, що це ти підставив мене з наркотиками.
І після цього прикидався моїм другом.
Не треба мені ля-ля.
Я не дурник.
І ти підеш у в’язницю за те, що зробив він?
Я розмовляв із адвокатом.
Якщо його засудять, що вкрай малоймовірно…
Ми не знаємо, хто запостив відео.
Нема ані свідків, ані доказів, правильно?
Александер неповнолітній, вирок буде м’яким,
плюс вдячність королівського двору, коли вони дізнаються, що ти зробив.
Цей ваш план, який вас так тішить, ніколи не спрацює.
Він не завадить Сімону піти в поліцію.
-Як ви це собі уявляєте? -Шкода.
Якщо ти його не відмовиш, краще нехай все відкриється.
«Мікке Ерікссон».
Неважко здогадатися, звідки вони.
Шкода, якщо доведеться заявити на Сімона в поліцію.
Вілле, ну поводься по-розумному. Хіба це не надто далеко зайшло?
Усе заспокоїлося, коли ти спростував чутки.
-Усім начхати на відео. -Мені не начхати!
Я просто пояснюю, як краще для тебе.
Для всіх. Що менше нашкодить.
Тож іди поговори з Сімоном…
поки не пізно.
Гаразд?
Так, іще один кінь для конкуру для хлопчика.
Щось це затягнулося. Ходімо.
-Ну, наобіймалися? -Так.
Ну от. Ходи сюди.
Гелено!
А, ти вже тут.
Ану заходь. Заходь.
-Ходімо. -Я дочекаюся, коли вони поїдуть.
-Ну от. Заходь. -Добре.
РУССО
Я гралася з ляльками у секс до чотирнадцяти з половиною років.
Торік у мене була фаза клептоманії.
Ота туш, що я тобі подарувала на Різдво, – я її вкрала.
І я переспала не з трьома людьми, а з п’ятьма.
У сьомому класі я сказала, що мій дядько помер від раку,
щоб не ходити на фізру.
Чого це ти раптом?
Мені дуже шкода, що я не сказала тобі правду про Руссо.
Я хочу бути з тобою чесною.
Більше жодних таємниць.
Ти справді сказала, що твій дядько помер від раку?
Так.
Це жахливо.
Вибач.
Тобі нема за що вибачатися.
Є. Я мушу тобі дещо сказати.
Я закохана в Авґуста.
Що?
Я давно хотіла тобі сказати. Це правда.
Але я боялася, що ти мене зненавидиш.
Вибач. Я знаю, що він твій колишній…
Я вчинила неправильно.
Ні, ти не розумієш. Ти не можеш його кохати.
Не в тому річ, що він мій колишній. Він найгірша людина у світі.
Йому не можна довіряти.
СІМОН: МАМО, Я ПРИЇХАВ РАНІШЕ І ЧЕКАЮ НА ТЕБЕ В ТУПИКУ.
Стій! Чекай!
Сімоне…
Він нас підставив.
-Хто? -Авґуст.
Він змусив Александера прийняти провину.
Але в нас є докази.
Докази, що це телефон Авґуста.
Александер каже, що він його взяв.
Якщо підеш у поліцію,
вони розкажуть про це.
-Але… -На слоїчках ім’я твого батька.
Чому він зачепив цю тему сьогодні?
Хтось його попередив. Ти комусь казав?
Ні. Феліс знає про відео,
але я не казав, що ти збираєшся в поліцію.
Вона б ніколи не сказала Авґусту.
Це Вілл. Алло?
-Ти розмовляла з Авґустом? -Що?
Сімон збирався до поліції, але Авґуст дізнався.
-Він змусив Александера взяти це на себе. -Але… Чекай.
-Що відбувається? -Хто йому сказав?
Авґусте!
-Ти бачив Авґуста? -Мабуть, він пішов у тир.
ФЕЛІС: ЩО СТАЛОСЯ? ЩО ВІН ТАМ НАКОЇВ?
ВІЛЬГЕЛЬМ: ПРИХОДЬ У ТИР.
З ЦИМ ТРЕБА ПОКІНЧИТИ.
Авґусте!
-Я стріляю. Тримайтеся далі. -Ким ти себе уявляєш?
Хто тобі сказав?
Ну?
Ти про що взагалі?
Ти раптом здогадався, що я піду до поліції?
До поліції? Ні…
Гадаєш, тобі все минеться?
Я готовий на будь-що, аби захистити королівську родину.
Може, й тобі б не завадило?
Гей… що за…
Ти здурів?
Королівська родина вміє покривати нещасні випадки. Так, Авґусте?
Кронпринц поки що я, а не ти.
Хто тобі сказав?
Вілле!
-Що ти робиш? -Він зараз зізнається.
Хто це зробив?
На коліна.
-Стань на коліна. -Опусти рушницю.
На землю!
-Що… -Якого біса?!
Хто тобі сказав?
Кажи мені, хто це був.
-Спокійно. -Хто це був?
-Ти… -Хто це був?
Хто це був? Відповідай, бодай тебе!
Це була я. Це я.
Я йому сказала.
Думала, якщо дам йому шанс, він піде й зізнається.
-Взимку він збирався. -Взимку?
Якого біса? Навіщо?
Я була в нього закохана.
Ти знала, що він мені зробив, і…
Знаю. Я думала, гірше не буде, бо відео все одно вже викладене.
Він сказав, що почувається хріново і хоче зізнатися.
Я йому повірила.
Вибач, Сімоне.
Пробач мені.
Тобто зруйнувати мою родину тобі мало?
Треба було ще одну? Тобі завжди замало! Так?
Вілле, не треба цього робити.
Я знаю, що ти не хочеш.
-Сімоне… -Ти навіть не хочеш бути принцом.
Опусти рушницю.
Вілле, якого біса…
Ти мені огидна, розумієш?
Дідько.
Ти казав, що все виправиш.
Ти збирався зізнатися, Авґусте.
Тепер у мене є обов’язок.
Я мушу захищати королівську родину.
-Якщо Вілл не… -Ти захищаєш лише себе.
Я тобі довіряла, а ти зрадив мене, як усіх решту.
Як я міг бути настільки дурним?
Ти знаєш, що це таке – боротися за те, що хочеш.
Ми з тобою однакові.
-За це я тебе й кохаю. -Ні.
Так, Саро.
Вибач, я…
Я не мав вибору.
Саро?
Ні.
-Саро… Саро. -Ні.
Сімоне, стривай.
Гей.
-Сімоне… -Будь ласка. Я більше не можу.
Будь ласка. Я…
Я просто хочу додому.
ЦЕ ТВОЯ ШКОЛА БЕРЕЖИ ЇЇ СПАДЩИНУ
Привіт.
Привіт, тату.
Як Сара могла це зробити?
Мабуть, він промив їй мізки.
Отож. Таке відчуття, що я взагалі її не знаю.
Чому б не піти в поліцію?
Ти ж нічого не зробив.
Пам’ятаєте історію з наркотиками?
Усе розкриється, і це розіб’є мамі серце.
Я в будь-якому разі програю, розумієте?
Що сталося, Сімоне? Я на тебе чекала біля школи.
Вибач, мамо, нічого не вийде.
Але… я не розумію. Чому ми не йдемо до поліції?
Я помилився.
Це був не Авґуст.
Але, Сімоне… ти знаєш, хто це.
Якщо всі захищають себе і свої родини, я теж буду.
-Це ж була фабрика, так? -«Фортеця».
Ні. Це називалося «Палац». Ми ходили туди на вечірки.
Твоя мама не була настільки невинною, як прикидається.
Припини. Не вчи його дурного.
Як ти, сонечко?
У мене немає апетиту.
Нервуєш через промову, мабуть?
Ні.
Твоя вчителька сказала, що ти не прийшов на свою презентацію.
Мені було зле. Мене знудило.
Що ти таке кажеш? Ти захворів?
Ні.
Якщо хочеш, порепетируй промову перед нами.
-Добре? -Так.
Ні, дякую. Не варто.
Головною проблемою було не відео зі мною і Сімоном.
Нам більше зашкодили брехня і таємниці.
Що… Що ти маєш на увазі?
Ти кажеш, що треба захищати себе,
не виносити все це з родини, але це не допомагає.
-Виникають нові, гірші проблеми. -Чого це ти раптом?
Ти послала мене до психолога.
Так.
Бо важливо навчитися говорити про свої емоції.
Ти можеш про все говорити з нами.
Але цього замало!
Хіба не розумієш?
Я піду спати.
До завтра.
Тобі треба відпочити, відновитися перед завтрашнім днем.
Що сталося?
Що ти робиш?
Переїжджаю.
Ти змусила мене почуватися винною через історію з Руссо.
А сама весь час приховувала таке. Ти ненормальна.
-Сподіваюся, воно було того варто. -З Авґустом. Хитрий хід.
Пропустіть. Що ти робиш, Феліс?
Чому всі тут зібралися?
Що тут відбувається?
Ну…
Саро?
Сара закрутила роман із колишнім Феліс, а сама…
-Не можна так через хлопця. -Не в хлопці річ.
Йдеться про вірність.
А ви що тут робите? Вас це взагалі не обходить.
Ми тут заради Феліс!
Може, ти не розумієш наші правила. Ми нічого не приховуємо.
Он як?
Стелло, Фредріко, можете вийти?
Ти не проти?
-Ні. -З радістю піду.
Медісон не повірить, коли почує.
Ну от. Тепер поговоримо.
Я можу переїхати. Мені не важко.
Саро, що ти кажеш?
Це ж просто непорозуміння.
-Вам треба просто поговорити… -Це не непорозуміння!
Сара довела, що вона мені не подруга.
Їй бракує вірності.
Я не знаю, що сталося. Я вперше закохалася.
Я наче збожеволіла.
Я завжди вміла відрізняти добро від зла, але з ним усе здавалося добром.
Що за маячня.
АВҐУСТ: САРО, ПОГОВОРИМО?
БУДЬ ЛАСКА! МЕНІ ТАК ПОГАНО.
«Із кожним кроком…
Із кожним новим кроком
ми прагнемо…»
Дідько.
«Із кожним новим кроком
ми прагнемо…»
«Із кожним новим кроком
ми прагнемо вас…
не підвести».
Дідько.
Ви дзвоните Сарі.
Я не можу вам відповісти, залиште повідомлення.
E
Що ти маєш на увазі?
Я не знаю, що робити з Віллом.
Він хоче тримати це в таємниці,
а ти ні.
Лише доки йому не виповниться 18.
Це дуже довго.
Але вирішувати лише тобі.
Ти спати не хочеш?
Вимикаємо світло?
На рахунок три?
Один.
Два.
Три.
Добраніч, Сімме.
Добраніч.
Обережно.
«… у майбутньому взяти на себе обов’язки,
які накладає…»
Гей!
Саро?
Дуже гарно.
-Авґусте. -Доброго ранку.
Ваша величносте, герцогу Людвіґ, кронпринце Вільгельм.
Ну що ж, усі тут.
Почнемо з фотосесії.
Я хочу порепетирувати, як ви стоятимете.
Ваша величносте, будь ласка, станьте отут,
а герцог із цього боку.
Кронпринц із іншого боку.
А директорка…
Авґусте, відійди назад, тут буде директорка.
-Дуже приємно. -Навзаєм.
Фон Стрібен. Дякую за минулий раз.
-Поглянь на Авґуста. -Добре в нього виходить.
-Пощастило чуваку. -«Подзвони мені!»
Марто.
Боже, як ти виріс.
-Дякую. -Я Чарлі. Дуже приємно.
-Чарлі. Ти сама це обирала? -Так.
Чудово.
Дуже гарно. Дякую.
Ваша високосте, час починати церемонію.
Сюди, будь ласка.
Після вас. Дякую.
Авґусте, ти репетирував промову?
-Я знаю її напам’ять. -Добре.
Саро.
Саро?
Ти куди?
Стривай. Секундочку.
Я… придбав Руссо.
Що?
Продав татову картину, зробив пропозицію, від якої вони не змогли відмовитися.
Тепер він твій.
Ти ж цього хотіла?
Це твоя мрія?
Ти справді не розумієш.
Саро…
1901 - 2021 ШКОЛА ГІЛЛЕРСКА
Яне-Улоф?
Дасте мені хвилинку?
Я ненавиджу Авґуста.
Але через це не варто розбивати наші родини
і знищувати все.
Я не хочу, щоб він зруйнував те, що ми маємо.
Я теж.
Я хочу бути з тобою.
Якщо це має бути таємницею…
хай буде.
Якщо інакше не можна…
Але більше жодних секретів.
Я тебе кохаю.
Ваша високосте, маємо йти.
Йдуть роки, традиції залишаються
Гіллерска житиме завжди
Місце віри й миру
Де дружба не закінчується
Ми вітаємо новачків
І бачимо друзів…
Директорка скаже кілька слів, а потім буде ваша черга.
Світло й дух – наше гасло
Не знаю, чи я зможу.
Ваша високість впевнені?
Мене зараз знудить.
Шведський прапор майорить
Не можна ризикувати, щоб кронпринц… перед усіма.
-Ні. -Завжди несе нам втіху
-Приготуйся, ти наступний. -Доки не повернемося додому
Ми вітаємо новачків
І бачимо друзів в усіх
Дух Гіллерски зійде на нас
Коли зустрінемося в її залах
САРА: ВИБАЧ, МАМО. Я ВСЕ ВИПРАВЛЮ.
Алло. Я хочу повідомити про злочин.
Перш ніж ми продовжимо, хочу повідомити про невеличку зміну.
Кронпринца Вільгельма,
який мав порадувати нас вітальною промовою,
сьогодні замінить…
Я маю на увазі, привітаємо на сцені кронпринца Вільгельма.
Ваша величносте…
Люба матінко…
й любі випускники Гілліс.
Для мене велика честь стояти сьогодні перед вами
не лише як кронпринц,
але як ваш однокласник.
Гіллерска не просто місце, де ми вчимося бути добрими громадянами,
нести обов’язки, які накладає майбутнє.
Це також наш дім.
Гіллерска стала для мене домом.
Як була домом для моєї матері
та мого брата.
Гасло нашої школи – «Бережи свою спадщину,
пишайся історією,
передавай традиції наступному поколінню».
Ні.
Не можна
просто передавати традиції, не замислюючись,
хороші вони чи погані.
Тоді нічого не зміниться.
Якщо наслідувати традиції, як розвиватися?
Ми навіть нову версію шкільного гімну не можемо заспівати без скандалу.
Ми приховуємо таємниці.
Ми брешемо.
Ми прикидаємося, що захищаємо одне одного, бо боїмося, що якщо ні…
Ми боїмося наслідків.
Я теж. Мені теж страшно.
Але зараз я покладу цьому край.
Це був я у тому відео, яке виклали в минулому семестрі.
Я із Сімоном.
Гей!
Це був…
момент, яким я не хотів ділитися, тому я збрехав.
Але то був я.
Переклад субтитрів: Марина Замятіна