Jag är så glad att jag aldrig lärde mig det som ung.
-Då skulle jag vara död. -Ja.
Där är det. Vi är tillbaka.
Knack, knack! Bli inte rädda.
Jag vill bara låna lite brunsocker.
-Läget, killar? -Läget, grabben?
-Det är så fint här inne. -Ja.
Håll det platt.
Anledningen till vårt besök.
Så fin.
Wow.
Idén bakom hela säsongen var att ta allt ett steg längre.
Göra allt större.
Vi hade så kul förra säsongen när vi byggde hill climbers.
Jag har alltid velat testa board track-racing.
Det är så häftigt.
Det var typ den första extremsporten.
Det var typ... Var det fem år sen?
-Mitt första besök... -Du sov där.
Jag ställde sängen här. Jag ville sova bredvid de här tjejerna.
Jag var så imponerad.
Där står en DH. Formen, looken, allt...
Jag bara... Wow. Om jag var en motorcykel skulle jag vara den.
Det var den som gav Harley övertaget. Från den stunden fanns ingen återvändo.
Harley-Davidson kom ut med Banjo Twin Cam 1919.
De tillverkade cirka 14 stycken för hundra år sen.
Oerhört få finns kvar idag.
Den här motorn var helt olik alla deras andra modeller.
Det var startskottet för fart.
Motorcyklar hade kanske funnits i tio år
och man började lista ut hur man kunde åka snabbt och sen snabbare.
Första gången jag såg en Banjo och en Cyclone var jag...
Jag var helt mållös.
Man bara sugs in. Man dras till de här cyklarna.
Och jag vill köra dem. Jag vill uppleva hur det känns.
-Där är den. -Ja.
-Jag tänker... Matt? -Ja?
-Har du kört en Banjo? -Nix.
Det här är så jävla coolt.
Jag vet inte om det finns nån som lever idag som har kört den.
Så för att sätta det i perspektiv...
Killar som oss skulle inte ens kunna få tag på en.
De var de bästa av de bästa. Och när man slutade tävla förstördes cykeln.
Det finns kanske fem eller sex kvar av de 14 som man gjorde.
Resten är borta.
Att några ens finns kvar att titta på
och som man kan kopiera är ett mirakel.
Det bästa med Wheels Through Time är människorna.
Att ha Nick och Brian där och se drömmen gå i uppfyllelse...
När du ber om nåt på den här skalan blir man först nervös.
Ju fler vi kan dela den stressen med, desto bättre.
Många idéer har utvecklats tack vare Wheels Through Time.
Jag träffade Competition Distribution där.
De var där när vi pratade om att skanna cyklarna.
För att bygga nåt sånt här måste vi i princip... Sean?
Skanna och ta all information om motorn
för, som Matt sa, de liknar inte JD-modellerna alls.
Den är helt unik.
Lyckligtvis, med hjälp av Sean och Competition
blir allt mycket lättare.
-Det går fortare. -Vi kan göra saker själva.
Alla som hjälper till är lagspelare som älskar de här cyklarna
och som vill se dem tävla.
Den andra, som är den mest sällsynta... Det är Cyclone, eller hur?
-Aaron, kan du ta in den? -Blunda.
Okej, jag blundar.
Ställ den på nåt så vi kan... Ska vi ställa den här?
Var? Vänta.
Jag träffade Aaron... Hur träffades vi?
-Instagram. -Det är där jag träffar alla.
Telefonen ringde och han sa: "Jag är Jason Momoa."
"Jag såg den fräna cykeln du byggt."
"Kan jag komma och kolla på den? Eller, ta hem den till mig."
Aaron är... Aaron, det finns bara en av dig.
Gud bara: "Jag är nöjd så."
Vad jag än frågade om sa han: "Jag skannar, bygger, skulpterar."
Jag visade några 3D-filer jag jobbade på
för att återskapa Cyclone.
Han bara: "Det är så coolt. Vi måste göra tio stycken!"
Den är så vacker.
Det är en av de vackraste motorerna jag nånsin sett.
Tusan. Hur lång tid tog det?
Totalt tre och en halv månad.
Cyclone-motorcyklarna var dåtidens snabbaste.
De körde 190 km/h utan växel, broms och koppling.
All kraft gick till bakhjulet.
Du brände metanol mellan benen på en vanlig cykelram.
De gjorde den 1914. Banjon kom inte förrän 1919.
Slog den här allt? Hur kunde Banjon vinna över Cyclone?
De fick ett smeknamn: Snabba och bräckliga.
De är lätta, löjligt snabba, men de gick ofta sönder.
Det finns kanske fem, sex riktiga Cyclones kvar idag.
Det finns inget ovanligare.
Om du letar efter antika racingmotorcyklar - där har du dem.
Om mindre än ett år kommer vi alla att köra Banjo och Cyclone-cyklar.
Det är huvudsaken. Det... Det är grejen.
Jag bara: "Jag har en galen idé. Kan vi testa?"
De sa: "Ja, vi kan göra det."
Det är rätt episkt att få... Det är det här ni gör.
Tänk att vi kommer få åka på dem.
Jag kan inte uttrycka hur hedrad och taggad jag känner mig.
Jag har velat testa board track-racing sen jag var tonåring.
Den slutgiltiga produkten och att få se flera Cyclones tillsammans,
flera Banjos, CAC:er, och en DAR på samma plats...
Vi pratar inte om en cykel utan om alla.
Tre eller fyra på samma plats. Det har nog aldrig hänt.
Att få köra en Cyclone och Banjo känns helt galet.
De finns bara på museum. Det är bara där du kan se dem.
Cyclone, Banjo, CAC, kanske... Fan, vi kanske kan testa en Peashooter.
Åka till Billy's Spot...
Och tävla med dem nästa år. Ja?
-Varför måste vi vänta ett helt år? -Det beror på er.
Vi behöver många.
Vi samlar dem alla. Jag ser fram emot att få uppleva det.
Att kunna tävla med dem... De hänger inte bara på väggen.
Nu visar vi världen vad de här klarade av,
vad folk gjorde. Låt oss hålla dem vid liv.
Det här är Cyclone. De var unika när de gjordes.
De var snabbare än alla andra motorcyklar,
så länge de inte föll sönder.
De gick sönder för att de var mer komplicerade än de behövde vara.
Drivsystemet består av koniska kuggväxlar.
Allt är papperstunt.
Kuggarna gick sönder.
Om en kugge går av går annat också sönder.
Det finns några mindre, mekaniska bekymmer.
De byggdes för att köra fort, men är sköra som ägg.
En Cyclone klarade aldrig ett 15 mils lopp för de gick sönder.
Jag har gjort ett par förbättringar på den ursprungliga designen.
Den här... Det är spiralformade kuggar.
Det var koniska kuggväxlar som spann en kugge i taget.
När allt tryck läggs på en kugge,
som bara är ett par millimeter tjock, får man snart problem.
-Galet att det driver allt. -Ja.
Hur lång tid tog det... När började du jobba på den?
Jag har drömt om att bygga en sån här i ett par år.
Men jag började på den här för sex månader sen.
Jag hittade några 3D-bilder, började rita upp nya ritningar
och fick lite originalmått av några kompisar,
och sen hade vi tillräckligt med material för att börja jobba.
Med moderna skrivare och CAD-teknik...
Saker folk på NASA dreglade över för tio år sen,
kan du nu köpa på Amazon för tusen dollar.
-Det är galet. -Ja.
Din passion för det här är... Det är otroligt det du gör, mannen.
Det är inte många som är villiga att låna ut en Cyclone som du kan jobba på.
Jag fick leta information i hundratals olika källor.
Museum, tryck... Det var nästan som att börja från början.
Det är som att göra en utredning.
Det är det här vi vill bygga.
Ramen är fantastisk. Du hittade en Reading-ram.
-Ja. -Det finns bara en sån här cykel.
Den här.
Det här är den enda bilden. Cykeln kan vara borta.
-Antagligen. -Ja.
Det här är en Reading Standard. Och här...
Här... Vi ska skriva Roam.
Vi ska göra "The Roamer".
Att stoppa tillbaka allt kräver totalt fokus.
Det kanske ser tokigt ut, men det är som arkeologi.
Du försöker pussla ihop ett hundra år gammalt pussel.
Två Cyclones och en Reading Standard, som ska kallas The Roamer.
PRUNDALE, KALIFORNIEN
Jag har jobbat på motorcyklar i 18 år. Jag började när jag var 12.
Jag hade några vänner som gillade dirt bikes.
Pappa sa att om jag ville åka med dem fick jag jobba för det.
Han tog hem en CR250 från 1984.
Det var skräp.
Han sa att om jag fick igång den, så fick jag köra med den.
Jag nådde inte ens fotstöden. Jag kämpade i timmar.
Jag var envis.
Jag bad om hjälp. Jag bad honom visa mig hur jag skulle göra.
Vi la några veckor på att plocka isär den.
Sen blev motorcyklarna äldre och äldre. Jag besöker marknader
och experimenterar med att tillverka egna delar.
Och det har nu blivit...
...ett beroende som ruinerar mig ekonomiskt.
Jag gör det jag älskar. Jag bygger motorer.
Bygger delar, jobbar med metall.
Det är allt jag drömde om som barn
och det är häftigt att kunna bygga saker och sen åka ut och köra på dem.
Första gången jag såg en antik cykel...
"Pickers" kom när jag gick i High School.
Han hade hittat en Excelsior i en lada.
Jag sa: "Det är den coolaste cykeln jag nånsin sett."
Jag föll ner i kaninhålet den sommaren och laddade ner en massa bilder.
Jag använde motorer från gräsklippare på gamla motorcyklar
för att typ återskapa board track racing-cyklar.
Du blir mer fäst vid originaliteten hos de här motorcyklarna
ju mer du jobbar med dem.
Att bara ha ett topplock till en Cyclone är otroligt.
Att ha tre fullständiga Cyclone-cyklar i min verkstad...
Ibland måste jag ta en paus och bara stirra på dem,
och får inget gjort.
Här har vi Banjon, sidan där växellådan sitter.
Vi har skannat den.
Du kan kolla på bilderna här och reparera områden som du kanske missat.
Du kan ändra saker här.
Du gör i princip Seans jobb åt honom.
-I princip. -Jag fattar.
Du går in, skannar allt. Du gör ett dåligt jobb och nu ser jag det.
Han gör ett dåligt jobb och du fixar det.
-Jag fixar det. -Titta här.
Det blåa området jobbade Sean på.
Han ville... De gula bitarna betyder att han inte gjorde sitt jobb.
Ja.
Så, det kostar mer pengar nu för att han slarvade.
-Precis. -Fattar!
Det här projektet skulle inte vara möjligt
utan allas hjälp. Utan Matt och hans motorcykel.
Utan Competition och deras programvara.
Måste du gå in och sanda?
-Eller kommer den ut så här? -Den kommer ut så. Ja.
De förstår vad vi försöker åstadkomma här.
Så det går mycket fortare att göra nåt otroligt svårt,
som det vi gjorde sist.
Vad gäller material... Förra gången var vi skeptiska.
Vi sa: "Vad är materialets densitet här jämfört med en vanlig gjutning?"
Det var svårt för oss att förstå när vi jobbade med DAH:n.
Det här är flyg- och rymdteknik. Det används i moderna bilar,
för delar man kan skapa, motordelar och allt sånt.
Densiteten här är 99,8 %.
Med det här sparar vi inte bara tid på prototyper och tillverkning,
vi slipper spendera timmar framför maskinerna och göra delar.
Det sparar så mycket tid.
Att göra det så här, gör allt mycket mer effektivt.
Med andra ord, billigare. Mycket billigare för Jason och Brian.
Och fler jävla motorcyklar! Billigare, fler cyklar!
Det är allt vi bryr oss om. Över till dig, Susan.
Jag träffade Nick på tävlingar, marknader.
Vi har ett liknande synsätt kring hur saker och ting ska göras.
Vi jobbar på samma sätt.
Vi bollar ofta idéer.
Vi lärde verkligen känna varandra genom DHA-projektet.
Då, med Covid och allt... Vi pratade varje dag.
Projektet innebar mycket samarbete.
Vi kan liksom... "Vad tycker du om det?" "Fantastiskt."
Om jag vill ha den i rosa eller blått skulle han bara säga: "Coolt."
Vi är på samma sida vad gäller sånt.
Utan rätt team och rätt partner
skulle ett sånt här projekt vara en mardröm.
Nick och jag är väldigt lika i det att...
En cykel säger till när det funkar.
Vissa byggen går lätt, andra är en kamp.
Man vill helst ha flera år på sig att bygga.
Men Jason har gett oss ett par månader.
Den läskigaste biten är att göra cykeln rättvisa.
Att bygga nåt som håller, nåt som vi verkligen kan köra.
Jay testar maskinerna till sitt yttersta.
Jag vill att de ska se ut som en exakt kopia av originalcykeln.
De skiljer sig lite,
för vi jobbar utifrån foton och såna saker.
Motorcyklarna finns inte.
Även motorcykeln på Wheels Through Time är ett unikt exemplar.
De förändrade i princip cyklarna inför varje tävling.
Nick och jag, bara genom att göra vår grej med teknik from 2025,
kommer att göra det på vårt sätt. Det är oundvikligt.
De byggs idag, så de blir inte exakt som de var för 100 år sen.
Med ett sånt här projekt kan man inte göra allt själv,
för då går det inte fort nog.
Jag har fokuserat på att bygga ramarna och på monteringen.
Vi är båda väldigt kunniga.
Nick kan göra allt jag kan, och vice versa,
men Nick är sjukt duktig på att bygga motorer.
Jag har jobbat på motorcyklar sen tonåren,
dirt bikes och såna saker. Så börjar väl alla.
Jag började med Shovelheads, Panheads, och sen började jag köpa delar.
Jag gick på marknader och köpte en del här, en del där.
Jag har hållit på sen jag var 17.
Jag byggde min första cykel i mammas garage.
Sen började jag tävla strax efter det.
Jag jobbade som tatuerare i 15 år.
Motorcyklarna var min kreativa syssla på fritiden.
Sen kom Covid, allt stängde ner, och tack vare cyklarna hade jag ett jobb.
När allt öppnade igen hade jag så mycket jobb
att jag aldrig gick tillbaka till att tatuera.
Som ung skulle jag aldrig nånsin ha trott
att jag skulle få bygga en av jordens mest sällsynta cyklar för Aquaman.
Det är rätt galet.
Herregud, mannen. Kolla så vacker den är.
Det är den vackraste motorn.
-Wow. -Det ser så bra ut.
Hur snabbt går den?
-Med rätt växel, 160 km/h. -Läskigt.
-Direktdrift, knappt nån broms. -Wow.
De kommer att vara sida vid sida. Herregud...
Vi kommer att tävla med Harleys.
Det är otroligt. Vi försöker göra det omöjliga, egentligen.
Vi bygger Banjo, DAR, CAC.
Vi bygger efter ett foto. Vi visste inte ens vilken färg den hade.
Kolla!
Mannen, du är helt otrolig.
Det här är The Roamer. The Roaming Standard.
Det... Och styret. Herregud. Det är helt mekaniskt. Wow.
Gud, alltså.
Kolla där.
Du...
-Vad fan är det här? -En Cyclone modell R15.
Vid den tiden gjorde Strand tre olika motorcyklar.
En för racing, en för långkörning och nåt han kallade strip stock.
Det var som en Speedster, och det är R15 som du ser här.
-Den här? -Ja.
Speedster.
Den har allt som en street-cykel har, som koppling och broms,
men den är mycket kraftfullare.
Du är unik. Det finns bara en som du.
Hur gör du det?
En del skulle kalla det högoktanig autism.
Gud... Helt otroligt.
Mannen, inget i världen... Herregud.
-Kolla mina stövlar. -Den kommer att bli livsfarlig.
Tack för att du får mina drömmar att gå i uppfyllelse.
-Du... -Jag längtar att få se den.
Och få rada upp alla.
Du kör 160 km/h på en cykelram
med typ 100 % etanol, i princip en bomb...
Du sitter på en bomb och kör runt i cirklar. Det...
Att göra det 1920 och tänja på gränserna för hur fort man kan köra...
Jag har aldrig upplevt det, så jag ville ta det till nästa nivå.
Vi kommer att ha tre Banjos, en DAR och två CAC.
En Knuth, jag har aldrig sett en sån.
-Du har sett en. -Några med åtta ventiler.
Ja, några med åtta ventiler.
Det blir en fest. Vi har ökat intensiteten.
Spänn fast er.
Lugn, kompis.
Att få se alla nya vänner, gamla vänner, jobba tillsammans...
Det har tagit ett par år att bygga de här omöjliga maskinerna
och nu förverkligas allt. Jag tror att vi alla var lite chockade.
-Kolla! -Wow.
Baby...
Sätt dig på den.
Originalfärg, DAR.
Be mig inte sitta på nåt jag inte får köra, okej? Då vill jag inte ens sitta.
Du ska få köra alla. Vi ska köra på dem alla.
För en motorcykelentusiast var det ett stort ögonblick.
På morfars fars tid körde de såna här, och de finns fortfarande.
De finns kvar i själen och vi väcker liv i det. Jäklar, de hade kul.
Det är som att resa tillbaka 120, 110 år i tiden.
Det är som... De var reliker i flera decennier.
Det var nåt man tittade på och pratade om.
De var omöjliga att hitta.
Ja, och nu är de så värdefulla att ingen kommer att starta eller köra dem.
-Det här är det näst bästa. -Vi har tre. Tre mot tre.
De är välkomna hem till mig närsomhelst.
-Det här blir bra! -Allihopa. Jösses.
-Tack, Billy. -Man måste göra nåt.
Du har gjort ett otroligt jobb. Fenomenalt.
Tack!
Under uppväxten såg jag upp till de här personerna.
Det är så häftigt att få lära känna de här killarna som...
De är ens... Jag vill inte säga hjältar, fast samtidigt vill jag det.
De är legender och bygger de häftigaste sakerna på jorden.
Att få jobba på nåt så legendariskt som Cyclone känns som en dröm.
KRINGSTRÖVARE
Ja, det här är som...
De nästa tre cyklarna går inte att slå.
Att få bygga det här med mina vänner är en dröm som går i uppfyllelse,
och bara att ha fått idén att kunna göra det här...
Kolla här. Det här är en Banjo med åtta ventiler.
Vi ska tävla med den.
Det känns overkligt att ha alla tre samlade.
Det här är drömmen.
Där är den.
-Kolla in den! -Är den tillräckligt blank?
Jag älskar den. Jag älskar den.
-Det gjorde ni bra. -Åh, tack.
Åh, kolla.
Otroligt. Tom och Sean på Competition Distribution,
de skannade allt. Vi skickade iväg det.
Och de här grymma killarna, Brian och Nick...
-Det är klart. -Där är den.
Klart.
Vi har de tre. Det tog mig... Det här är Walkslers.
När jag såg den här... Det var den stora inspirationen.
Det är det ultimata.
Det hjälper oss fira Harley också. Vi älskar honom så mycket.
Nu ska vi köra dem.
Det kommer att vara så häftigt att ha de här som troféer
efter allt vi har gjort, och all inspiration från gamla vänner.
Det är ett konstverk.
Det vi ska göra...
Det är nog den första gången ett gäng Banjocyklar
har varit på en racingbana på över hundra år.
Det är den mest sällsynta racinghojen från Harley-Davidson,
deras höjdpunkt på 1920-talet.
Vi ska testa den för första gången på ett århundrade.
-Jag är lite nervös. -Peppad och nervös.
Men det är bra att vara lite nervös.
De kunde köra fort tidigare och göra galna saker,
och så lär det nog bli nu också.
De var aldrig nånsin säkra motorcyklar att köra.
När jag kommer till en racingbana
med en antik cykel utan broms och koppling...
Det är en enorm adrenalinkick.
Hjärtat börjar slå, hela kroppen blir varm...
Du vet hur det känns för du har gjort det för men...
Det är som att hoppa fallskärm. Du vet inte hur det kommer sluta.
Du hoppas att det slutar bra, men du vet inte. Det är en risk.
Bara en handfull människor har sett de här cyklarna samlade.
Att se alla Cyclones, alla olika Harleys,
det är helt unikt. Alla var nog överväldigade.
Det är verkligen en ära att ens vänner samlas
och hjälper en att uppfylla en dröm
inom en specifik tidsram och med alla olika förutsättningarna.
Motorcyklarna var alla så olika. Varenda en var en ny upplevelse.
Och det gör det så speciellt.
Varje motor, sättet ramen var byggd på...
Alla kändes olika, lät olika.
Jag har aldrig kört på lera förut.
Det ger perfekta förutsättningar så att du verkligen kan trycka på.
Det känns så annorlunda. Det skapar ett perfekt ögonblick...
Du är helt närvarande. Du är helt i nuet, och man känner allt.
Alla sinnen är aktiverade. Ljudet är som inget annat.
Doften, farten, hur cykeln känns, hur underlaget känns...
Och med en liten vridning, så väcker du liv i det här vilda djuret.
När killarna körde på banan... Jag har aldrig sett nåt liknande.
Vi ville filma så här så att man skulle få vara med och uppleva allt.
Vi åker liksom med föraren. Det var en otrolig upplevelse.
Jag måste säga, att se hela säsongen... Det är så konstigt att säga...
Jag har sett den och jag vet hur mycket vi kämpade,
och jag... Jag fick tårar i ögonen.
Det är galet. Jag kollade bara på motorcyklar.
Men jag blev tårögd för jag vet hur många som jobbade för det här,
som byggde motorerna så att jag kunde visa dem för världen.
Att få samla alla mina vänner
var så otroligt häftigt.
Att få se solnedgången, att se mörkret falla...
...och känslan i allt... Jag är bara så tacksam. Så tacksam.
Text: Nina Lindmark Lie Iyuno