A NETFLIX DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
Ez az egész történet Sophie-ról szól.
Az elmúlt 23 évben viszont
sokszor háttérbe szorult a testvérem.
Nagyon sok krimi forog nők megölése körül.
Szinte látom magam előtt a rikító könyvborítókat.
Tény, hogy Sophie du Plantier gyönyörű volt.
De több volt a külsejénél.
Ő egy elvonultan élő,
mély
költő volt.
Szerintem elmélkedni, költeni, olvasni
jött West Corkba.
Imádta az ír költészetet.
Szinte látom, ahogy egy bő pulóverben, teát iszogatva olvasgat.
Bentről pedig látni a Fastnet világítótorony fényét.
Az ember szeretné, ha fény derülne ennek a borzalmas ügynek a részleteire.
Ez az egyik versemből van.
„Még sok nem ismert fejezet vár elmesélésre.”
HARMADIK EPIZÓD IGAZSÁGSZOLGÁLTATÁS
1997 FEBRUÁRJA 7 HÉTTEL SOPHIE MEGÖLÉSE UTÁN
Ian Bailey-t, aki helyi lapoknak tudósított az esetről,
kihallgatták és már el is engedték.
A sorsáról a főügyész fog dönteni.
A főügyész döntésére várunk.
Tehát nem ön ölte meg Sophie du Plantier-t
és semmi köze az ügyhöz.
Nem én öltem meg.
Nem tudtam a megöléséről. Ártatlan vagyok.
Én is, és Jules is teljesen ledöbbentünk.
Így visszatekintve poszttraumás stresszünk lehetett.
A következő két hétben
még több újságíró jött. És mindenfélét kitaláltak.
Mindenkinek megvolt a maga kis története…
ÉKSZERTERVEZŐ ÉS SCHULLI LAKOS
amit nagyon szívesen el is mesélt.
Abszurdak voltak.
SZOBRÁSZ ÉS SCHULLI LAKOS
UNDOK VOLT
Ian Bailey szabadidejében vallási ereklyéket pusztított el.
Egyesek szerint alsónadrágban, kalappal a fején
járkált egy este az esőben.
A pletykák szerint szokta ugatni a holdat is,
kezében az úgynevezett „gondolkodós botjával”.
Többen látták gatyában az utcán.
A nyílt utcán üvöltözött és óbégatott.
Ez egy hónappal a gyilkosság után történt,
teliholdkor.
Talán be is ismerte, hogy szokott beszélni a holdhoz.
Ez már régen is az őrület jele volt.
Csak ugatta a holdat bottal a kezében az út közepén… Esküszöm.
Nekem ezt csak mesélték, de csak igaz.
Ismerek olyanokat, akik az életükre esküsznek, hogy mindez megtörtént.
Rengeteg nevetséges dologgal vádoltak meg.
Egy pletyka szerint ugatom a holdat.
Az terjedt, hogy teljesen megtébolyodok teliholdkor.
Meg, hogy van egy varázsbotom.
Ami mágikus erővel bír.
Elméletileg azzal varázsolgattam.
Rengeteg szóbeszéd és hazugság terjedt el…
Valakiknek hála.
Barátok voltunk, hát elmentem szólni neki a pletykákról.
Jó szándéktól vezérelve elmentem hozzá, bekopogtam. Beengedett.
Majd egyből leült. Mindenhol italok, kaják voltak.
Megkérdezte, hogy kérek-e valamit inni, de mondtam, hogy dolgozok.
Nyugodt volt, mielőtt közöltem vele,
hogy miket pletykálnak róla.
Amire egyik pillanatról a másikra, bumm, teljesen kiakadt,
felállt,
eltorzult az arca.
Megmarkolta, ami mögötte volt, elképedt.
Majd azt mondta nekem, hogy: „Te geci!” Mondom: „Mi az?”
Folytatta: „Láttad a SPAR-ban,
hogy jó a segge, és meg akartad dugni.”
Meg, hogy: „Hajnalban elmentél hozzá,
de elszaladt előled félelmében.
De utána futottál, fejbe dobtad valamivel, és rájöttél, hogy elszúrtad.” Én…
csak pislogtam.
Mintha kivetítette volna rám, amit tett.
Félve hagytam el a házát.
Egy kurva veszélyes emberrel beszélgettem, úgyhogy féltem.
Úgy hatott ez a beszélgetés, mint egyfajta beismerő vallomás?
Nagyon is, igen.
Nagyon is, legalábbis nagyon hasonlóan ismerte be a tettét másoknak is.
Idővel kiderült,
hogy a közösség több tagjának is beismerte a tettét.
Egy este,
még pontosabban szilveszterkor,
egy helyi pár, Richie és Rosie Shelley egy schulli kocsmában iszogattak…
A SUNDAY INDEPENDENT ÚJSÁGÍRÓJA
ahol szóba elegyedtek Bailey-ékkel.
Meghívták őket magukhoz az este végén.
Ian ott kezdett el a gyilkosságról beszélni,
el is sírta magát.
AZ IRISH TIMES ÚJSÁGÍRÓJA
Az ilyen hosszú éjszakák utáni hajnalokon viselkedett mindig így.
Sírt, magához szorította Richie Shelley-t
és azt mondta neki, hogy: „Én tettem. Elszúrtam.”
Sikoltozva menekültek ki a házból.
Elszaladtak.
Ha egy lélek ki akar mondatni…
MÉDIUM ÉS EGYKORI SCHULLI LAKOS
valamit, azt ki kell mondanunk.
Egy német barátom rendezett egy bulit,
amin Ian is ott volt, ahogy sokan mások is.
A buli egy pontján csak ketten voltunk egy helyiségben.
Szerintem nincsenek véletlenek.
Minden okkal történik.
Közöltem vele: „Megölted őt.”
Ő akarta, hogy közöljem vele.
Erre a szemembe nézett,
és azt mondta, hogy nem akart ennyi embert belekeverni.
Komolyan mondod.
Julest Ian előtt ismertem meg.
Szomszédok voltunk.
Három lánya volt,
aztán pár évvel később
jelent meg Ian.
A közösség tagjai gyakran viszik el egymást,
mert nincs tömegközlekedés.
Gyakran vittem el én is lányokat
a város másik végébe, egészen hazáig,
ahogy Malachit is hozták haza hozzám.
Ő a legidősebb fiam.
Malachi akkor még csak 14 éves volt.
Iskola után átment az egyik barátjához,
az ő épületüknél látta meg Iant,
aki felajánlotta, hogy elviszi.
Ian nagyon idegesnek tűnt,
és szerintem részeg is volt.
Malachi rákérdezett, hogy mi a helyzet a munkahelyén?
Erre Ian azt mondta, hogy:
„Felmentem hozzá, és betörtem a fejét egy kővel.”
Csak úgy a semmiből.
Majd hallgattak, Malachi szerintem csak a lehető leggyorsabban haza akart érni.
Aznap este hallgatag volt.
Nem akart bajba kerülni, hisz egy részeg ember hozta haza.
De másnap elmondta, mit mondott neki Ian.
Azt feleltem neki,
hogy nem a mi felelősségünk megítélni, amit mondott.
Úgyhogy vallomást tettünk.
A Garda szerint nagyban segítette a nyomozást a vallomásuk.
Ahogy a közösség többi tagja,
mi se láttunk bele a nyomozásba, a bizonyítékokba.
Én is csak annyit tudtam, amennyit a fiam elmondott.
Fontos kihangsúlyozni,
hogy akkoriban nagyon kevés ír
volt hajlandó magától vallomást tenni.
A GARDA BŰNÜGYI HELYSZÍNELŐJE
Még ha tudtak is valamit,
sokszor inkább magukban tartották.
Apránként kaptunk csak információkat
néhány helyi lakostól, akiknek volt elég bátorságuk elmondani, amit tudnak.
Malachi nagyon össze volt zavarodva és nagyon félt is.
Sokáig nem tudta kiheverni a hallottakat.
Lehet, csak én vagyok ilyen,
de néha szarkasztikusan, ironikusan fogalmazok meg
abszurd dolgokat.
Morbid humornak titulálta.
A GARDA FŐFELÜGYELŐJE
Ami azért fura,
mert ötmillió ír közül
egyedül ő viccelődött a megölésével.
Hogy mondhatja valaki,
hogy zokogva, egy idegen embert ölelgetve beismerni egy gyilkosságot
csak morbid humor?
A beismerését végighallgatók közül
egy ember se hitte viccnek a dolgot.
1997. DECEMBER 23. 1 ÉVVEL SOPHIE MEGÖLÉSE UTÁN
Beköszöntött a tél, 09.00 óra van.
Mizen Headen még ekkor is sötét van.
Georges és Marguerite Bouniol, Sophie Toscan du Plantier szülei
is részt vettek a mai misén a lányuk szeretett kis falujában.
Pár napja újra látni fényeket
a régóta üresen álló házból,
ahol egy évvel ezelőtt megtalálták
Sophie Toscan du Plantier holttestét.
Az édesanyám halála után nagyon óvtak mindentől.
Nem engedtek se francia, se ír rendőröket a közelembe.
Újságírókat se.
SOPHIE FIA
Távol tartották őket.
Hisz csak egy kisfiú voltam,
egy áldozat.
Napokon, heteken, hónapokon át hallgattuk a rendőrségtől,
hogy már közel járnak az ügy megoldásához.
Hogy már nem kell sokat várnunk.
A Garda folyamatosan dolgozott az ügyön.
De mi nem nagyon hallottunk semmit róla.
Még mindig nagyon fel voltunk zaklatva.
Hiszünk abban, hogy igazságot fognak szolgáltatni nekünk,
de néha azért meginog a hitünk.
Aztán január elején
megint azt mondta a Garda,
hogy már közel vannak az ügy megoldásához.
1998. JANUÁR 27. 13 HÓNAPPAL SOPHIE MEGÖLÉSE UTÁN
Jó napot kívánok! A keddi híradót hallják.
Őrizetbe vettek egy férfit
West Corkban Sophie du Plantier meggyilkolása kapcsán.
Egy évvel később másodjára is őrizetbe vettek.
Sok embernek vallotta be a tettét.
Nem csoda, hogy őrizetbe vették.
Közölték velem,
hogy ők a Nemzeti Bűnügyi Nyomozóiroda emberei,
tehát ők a Garda krémje bűnügyi nyomozások tekintetében.
- Con, mi a tényállás? - Bárcsak tudnám!
Az ír jogszabályok szerint kétszer 12 órára lehet
őrizetbe venni valakit.
A Garda ennél többször nem hallgathat ki egy gyanúsítottat.
A főügyész még mindig vizsgálja az ügy anyagait.
A FŐÜGYÉSZSÉG
A főügyész feladata megvizsgálni a Garda által gyűjtött bizonyítékokat
és eldönteni, hogy elegendőek-e a vádemeléshez.
A Büntető törvénykönyv negyedik paragrafusa értelmében
csak 12 óráig tarthatják bent.
Beszéltem Julesszal aznap reggel.
AZ RTL ÍRORSZÁGI TUDÓSÍTÓJA
Elmentem hozzá, hisz barátok voltunk.
És megkérdeztem tőle, hogy elképzelhetőnek tartja-e, hogy Ian bűnös?
Azt felelte: „Nem tudom.”
Még mindig tart
a du Plantier-gyilkosság kapcsán őrizetbe vett férfi kihallgatása.
Külön emlékszem két gardára, ahogy közlik, hogy ideje szünetet tartani.
Mondtam, hogy nincs rá szükségem.
Erre azt felelték, nekik igen.
Feltételezem, beismerő vallomást akartak kicsikarni belőle.
Felhívott valaki,
hogy ma este jó hírekkel fog majd tudni szolgálni.
De nem tudott.
A főügyész elengedte.
Vádemelés nélkül elengedték.
Mert nem tett
beismerő vallomást és csak közvetett bizonyítékaik voltak.
Teljesen ledöbbentünk.
A szüleim nehezen viselték.
Írországban az áldozatok családja nem számít.
A Garda folytatja le a nyomozást,
aztán átküldik az anyagaikat
a főügyésznek.
Mondtam, hogy mára végeztünk,
úgyhogy megkérnék mindenkit, hogy távozzon.
Rendben?
Ő meg mit csinál?
Átolvassa az anyagokat,
aztán eldönti, hogy vádemelést javasol-e vagy nem.
Ha nincs elég bizonyíték,
nem fog vádemelést javasolni.
Elnézést a kifejezésért, de néha úgy érzem,
hogy Bailey hülyére vette Írországot.
Az őrizetbevétele után
Ian Bailey nagyon sokat nyilatkozott,
még az otthonában is fogadott újságírókat.
Az élettársával válaszolt a kérdéseinkre,
kiállt az ártatlansága mellett.
Nagyon szívesen nyilatkozott.
A csapból is ő folyt.
Nem tudjuk pontosan, kinek áll érdekében hazudni rólunk.
De az biztos, hogy a rendőrség megpróbált gyilkosnak beállítani,
engem is, és Julest is.
Pedig semmi közünk az ügyhöz.
Ez az ő nagy gyenge pontja.
SCHULLI LAKOS
A figyeleméhsége.
A gyilkosság 1996 decemberében történt.
Két őrizetbevétel volt, 97-ben és 98-ban.
Aztán lelassultak a dolgok. De a nyomozás folytatódott.
Külső szemmel úgy tűnt, hogy évekig nem történt semmi.
Aztán hirtelen visszakerült a köztudatba az ügy.
Ian Bailey azt állítja, hogy tönkrement azt élete a Sophie Toscan…
Bailey becsületsértéssel vádolja
azokat az újságokat, amik gyilkosnak állították be.
Valamelyik újságban mindig volt rólam egy becsmérlő cikk.
Egyértelmű volt, hogy nyomozók szivárogtattak ki bizalmas információkat,
úgyhogy egy idő után jogi lépéseket tettem.
Becsületsértési pert indított, hogy tisztázza a nevét.
2003 DECEMBERE 7 ÉVVEL SOPHIE MEGÖLÉSE UTÁN
Corkban ma megkezdődött
az újságíró, Ian Bailey által indított
becsületsértési per
hét ír és brit újság ellen.
Az ügyvédje szerint Mr. Bailey-t lassan hét éve
tartja pellengérre állítva számos elfogult médium,
amik szánt szándékkal becsmérlik ügyfelét.
A per miatt az újságok hozzáférést kértek a Garda anyagaihoz,
amit meg is kaptak.
Ez később nagyon fontosnak bizonyult.
Ezek alapján idéztették be az ügy tanúit.
Olyanok találták magukat
a bíróságon, akik nagyon nem akartak ott lenni.
A híradókban schulli lakosokat láttam a bíróság épülete előtt,
próbálták megúszni,
hogy lekamerázzák őket,
hisz nem akartak egy országos adón szerepelni.
Figyelemmel követtük az ügyet,
hisz a történelmünk részévé vált.
Kikerültek a nyomozati anyagok.
A nyilvánosság ekkor láthatott bele először az Ian Bailey ellen
folyó nyomozásba.
A hét végéig is eltarthat a bizonyítékok ismertetése a bíróságon.
Betekintést nyertünk a Garda nyomozásába,
és igen, leginkább közvetett bizonyítékaik voltak,
de részletesen feltárták az ügyet.
Ezelőtt nem láthattunk bele az ír nyomozati anyagokba.
Az volt a legfigyelemreméltóbb, hogy az összes tanú
megerősítette az akkori vallomását.
Nem ők hazudtak az ügyben.
Korábban azt se tudtuk, hogy mi alapján
gyanúsították,
de ekkor sok minden kiderült.
Ian Bailey becsületsértési pere
inkább a gyilkosságról szólt.
Bill Fuller szerint Bailey azt mondta:
„Sikoltozva elszaladt, és ez valamit kiváltott benned.
Elszúrtad, ezért meg kellett ölnöd.”
Mr. Fuller beismerő vallomásként…
Malachi Reed szerint Ian Bailey azt felelte:
„Jó volt, amíg fel nem mentem hozzá betörni a fejét egy kővel.”
Richard Shelley-t ölelgetve mondta azt, hogy: „Én tettem.
Elszúrtam.”
Fura, hogy nem látta előre, hogy ezek a beismerések visszaüthetnek.
Bailey-t elvakította az arroganciája,
ez jellemző volt rá,
azt hitte, egyszerre megszedi magát és leállítja a médiát.
Az egyik legérdekesebb bizonyíték, amit csak most ismerhettünk meg,
az a Kealfadda hídhoz kapcsolódik, ami Sophie házától 1,5 km-re van.
Egy schulli üzlettulajdonos azt mondta a bíróságon, hogy 03.00-kor
Ian Bailey-t látta itt a gyilkosság estéjén.
Marie Farrell vallomása
különösen fontos volt, hisz ő volt az egyetlen tanú,
aki látta Iant Sophie háza körül.
Marie Farrell az állította, hogy látott valakit
a Sophie házától úgy 1,5 km-re fekvő Kealfadda hídon,
akit később Ian Bailey-ként azonosított.
Marie Farrell személye nagyon fontos,
mert ő látta Bailey-t…
SOPHIE UNOKATESTVÉRE
a gyilkosság estéjén.
Ő volt a koronatanú.
Teljesen biztos benne, hogy Ian Bailey-t látta a hídon?
Abszolút.
Főleg, hogy Ian Bailey utána bejött az üzletembe,
és azt mondta, hogy tudja, hogy láttam a hídon.
Rendkívül hiteles tanú volt.
Nagyon következetes, pontos, világos vallomást tett,
ahogy azt is világosan közölte,
hogy Ian zaklatja és fenyegeti.
Marie Farrell szerint
Ian Bailey többször is megfenyegette,
hogy vonja vissza a vallomását.
Bailey állítólag arra próbálta rávenni, hogy megváltoztassa a vallomását.
Többször is jelezte a gardák felé,
hogy Ian Bailey zaklatja
és megpróbálja megfélemlíteni.
Bejött az üzletembe,
és közölte, hogy tudja, hogy láttam a hídon,
és azt akarta, hogy mondjam az ügyvédjének,
hogy a gardák vettek rá, hogy hamis vallomást tegyek.
Azt mondta, hogy akkor békén hagy.
De én nem engedtem neki,
úgyhogy pokollá tette az életem.
Egyszer felmerült bennem,
hogy könnyedén meg tudna ölni ott helyben, és sose bukna le.
Vártuk, hogy kinyisson a fagyizó,
erre megláttuk, hogy rémülten
rohan felénk, hát rákérdeztünk, hogy mi van?
Azt felelte, hogy Bailey leparkolt elé az autójával,
és csinált egy ilyet.
Ha összetalálkoztunk az utcán, ilyen mozdulatokat tett,
meg ilyeneket.
Hónapokon át próbált meg így megfélemlíteni.
Féltette a saját és a gyerekei életét is.
Én is sokat nyomoztam.
Rájöttem, hogy más tanúkat és szomszédokat is megfenyegetett.
Úgyhogy teljesen érthető volt,
hogy különösen a női lakosok
féltek Ian Bailey-től.
Sok nő rettegett Ian Bailey-től.
És sok nő gyorsan el is költözött.
És soha nem is jöttek vissza.
Ez lesz Ian Bailey harmadik napja
a tanúk padján.
Elképesztő dolgokra derült fény.
Megírtál egy cikket délre a tárgyalásról,
de délutánra már új dolgok derültek ki.
A védőügyvéd délután megkezdte Ian Bailey kikérdezését,
és szinte azonnal
szóba került a Jules Thomasszal folytatott,
viharosként leírt kapcsolata.
Annyira megverte Julest, hogy majdnem megvakult az egyik szemére.
Jules Thomas lányának barátja, Peter Bielecki
beszélt a bíróságon arról, hogy Bailey 1996-ban bántalmazta Thomast.
Kopogtak, Virginia volt az, Jules lánya.
Megkért, hogy vigyem el Julest a kórházba.
Jules az ágyon ült.
Összegörnyedve.
Az egyik szeme nagyon fel volt dagadva. A haja össze volt kócolódva.
Az arcán karmolásnyomok voltak. Az ajka vérzett.
Fenella, a kisebbik lánya rám nézett,
és a mai napig emlékszem arra…
Bocsánat.
A tekintetéről üvöltött,
hogy segítséget vár,
de mit tehettem volna?
Azóta se éreztem még magam olyan haszontalannak.
Nem tudtam segíteni egy kislányon.
A bántalmazás a kapcsolatuk részévé vált,
a szomszédok is egyre gyakrabban látták a sérüléseit.
Háromszor-négyszer is látták, hogy monoklija van.
Teljesen ledöbbentek a bántalmazások brutalitásán.
A védőügyvéd, Paul Gallagher szerint
legalább ötször bántalmazta Ms. Thomast.
Beszélhetünk róla,
de ezek ősrégi történetek.
Azelőtt az eset előtt ivott, én is ittam.
És talán… Nem is tudom, miért, de ő támadt rám,
én pedig ellöktem magamtól,
akkor sérült meg.
Mr. Bailey beismerte,
hogy Ms. Thomas kitépett hajcsomókkal, lila, grapefruitméretű monoklival
távozott a házból. Az ajkát nyolc öltéssel varrták vissza.
Mr. Bailey beismerte, hogy ivott és hogy elvesztette a fejét,
de tagadta, hogy erőszakos ember lenne.
Megmondtam egy helyi gardának, hogy nem fog feljelentést tenni.
Erre azt felelte, hogy pedig jobban tenné, mert legközelebb
még nagyobb kárt tehet benne. Vagy valaki másban.
Mikor történt ez Sophie megöléséhez képest?
Úgy hat hónappal előtte.
Maximum.
Minden felelősség az enyém.
De kettőn… Na… Kettőn áll a vásár.
De ezzel nem mentegetni akarom magam, egyáltalán nem.
Ian érdekes módon képes nagyon gátlástalan és nagyon megbánó is lenni.
A bíróság az újságoknak adott igazat.
A bíró, Patrick Moran indoklása szerint azok
nem állították be gyilkosnak Bailey-t és helytálló erőszakos embernek nevezni.
Elvesztette a pert.
Leginkább önmagának ártott…
AZ IRISH TIMES PÁRIZSI TUDÓSÍTÓJA
ezzel a perrel.
Párizsban Sophie Toscan du Plantier szülei
üdvözölték a bíróság döntését.
Szerintem helyes ítélet született. Kimondták, hogy Bailey
sokszor erőszakoskodott, leginkább nőkkel.
Bízunk benne, hogy az új vallomások alapján
a főügyész vádemelést rendel el
a gyilkossal szemben.
Hittük, hogy őrizetbe fogják venni,
aztán elindul majd valami.
Abban reménykedtünk, hogy a főügyész elrendeli a vádemelést.
Az ír főügyész azt nyilatkozta,
hogy nem tervez vádat emelni Ian Bailey ellen a gyilkossági ügyben.
Számomra
megdöbbentő volt, hogy az új információk,
vallomások és bizonyítékok fejében nem emeltek vádat ellene.
A per után
még biztosabbnak tűnt Bailey bűnössége.
Mégse történt semmi.
Édesanyám megölése után
szerencsére el tudtam határolni magam az eseményektől.
De az élet nem állt meg.
Azóta eltelt 23 év, és két életszakaszt látok így visszatekintve.
Az első szakaszt,
amikor egy szenvedő, zokogó, gyászoló kisgyerek voltam
és egy második szakaszt, amikor én is elkezdtem küzdeni.
PÁRIZS, FRANCIAORSZÁG
AZ IGAZSÁGOT SOPHIE TOSCAN DU PLANTIER-NEK EGYESÜLET
Az Egyesület nagyon fontos szerepet játszik az életemben és a nyomozásban.
Minden hónapban összeülünk, legyen bármi.
A nagymamám testvére alapította az Egyesületet.
Biztosak voltunk benne, hogy az ír rendőrség, a Garda
felgöngyölíti majd az ügyet.
SOPHIE NAGYBÁTYJA
De nem így lett.
Egy idő után közöltem a testvéremmel,
hogy lehet, hogy évekig nem lesz új fejlemény.
Úgyhogy 2007-ben megalapítottuk az Egyesületet.
Jól látom?
Fogytál?
Semmit se konyítottam a büntetőjoghoz.
De elkezdtem tanulmányozni az ír jogrendszert.
El lehet ítélni Írországban egy vádlottat a távollétében?
A francia jogrendszer nagyon más.
Óriási különbségek vannak a két jogrendszer közt, ez nagyon fontos.
Írországban, a brit igazságszolgáltatási rendszer értelmében,
minden kétséget kizáróan kell bizonyítani a vádat.
Franciaországban a bizonyítás az un faisceau de preuves-n alapszik.
Vagyis az elérhető bizonyítékok összességén.
A 2003-as becsületsértési per után
végre beleláthattunk a nyomozati anyagokba.
Ekkor tettük meg az első jogi lépéseket Franciaországban,
hogy igazságot szolgáltathassunk Sophie-nak.
Akik személyesen is ismerték anyát, tudják, hogy nagyon tudott küzdeni,
ezért én is megpróbálok majd olyan keményen küzdeni, mint ő.
Egy dolog biztos, Bailey-t előbb-utóbb felelősségre fogják vonni a tettéért.
Az Egyesületet 2007 szeptemberében alapítottuk,
a francia hatóságok pedig 2008-ban kezdtek el nyomozni.
Már 24 éve tudósítok az ügyről, és megtanultam,
hogy már amikor azt hinné az ember,
hogy minden kiderült, mindig jön egy újabb fordulat.
Az új fejlemény futótűzként terjedt Írországban és Franciaországban.
Nem Ian Bailey-t láttam.
- Teljesen biztos ebben? - Igen.
Marie Farrell visszavonta a vallomását.
Sok volt a kamu benne,
ezért vontam vissza a vallomásom.
A koronatanú a semmiből
végérvényesen kivonta magát az ügyből.
Marie Farrell teljesen a feje tetejére állította a nyomozást.
Nem a férjével volt éppen aznap este.
Attól féltem, hogy ha ez kiderül, tönkre fog menni az életem,
féltem a férjem elvesztésétől,
pedig meg se csaltam.
Azt nyilatkozta,
hogy a rendőrök ezt kihasználva bírták rá a hamis tanúzásra.
Azt mondták, hogy nem lesz baj,
hogy nem kell bíróságra mennem,
hogy csak a nyomozásukhoz kell Bailey neve.
„Ő VOLT AZ.”
A becsületsértési perben őszintének tűnt.
A bizonyítékaival.
Amikor visszavonta a vallomását,
akkor is őszintének tűnt.
Sírva közöltem velük,
hogy visszavonom a vallomásom. Megmondtam, hogy nem bírom tovább.
Hogy nem bírom ezt többé elviselni.
Hát,
nem tudom. Hisz
tíz éven át ragaszkodott a vallomásához,
szerintem akkor mondott igazat.
Miért vonta vissza vallomását?
Na vajon miért?
Most igazat mondok.
Miért tenném ki magam ennek az egésznek
egy újabb hazugsággal?
Mondjuk, azért, mert Ian Bailey megfenyegette
és sikerült megfélemlítenie, hisz a bíróságon is
azt vallotta,
hogy van oka félnie tőle,
és így végre békén hagyná.
Nem, Ian Bailey soha nem próbált meg megfélemlíteni.
Leginkább azt bánja a családunk, hogy nem védtük meg Marie Farrellt
Bailey fenyegetéseivel szemben.
Hosszú éveken át élt egy faluban Bailey-vel
és hatalmas nyomás nehezedett rá.
Az ügy így elkezdett Bailey-nek kedvezni.
Bailey kicsattant az örömtől.
Azt nyilatkozta, hogy: „Üdvözlöm a helyes oldalon!”
Lett egy tanújuk,
aki azt állította, hogy a gardák korruptak voltak.
Mr. Bailey régóta hangsúlyozza az ír hatóságok…
IAN BAILEY ÜGYVÉDJE 2005 ÓTA
tisztességtelen módszereit.
Korrupt nyomozók szánt szándékkal
el akartak volna ítéltetni egy ártatlan embert?
Szerintem inkább csak inkompetensséggel vádolhatók,
szándékossággal nem.
Sajnálatos módon a gardák munkája miatt
vált lehetetlenné a vádemelés.
Hatalmas hibákat követtek el már a nyomozás elején is,
például a helyszín biztosításával kapcsolatban.
Bárki átsétálhatott a helyszínen.
Bizonyítékok tűntek el. Például az a kerítés.
Egy nagy, vérfoltos kerítésdarab eltűnt.
Hogy az istenbe tűnhet el egy véres kerítésdarab?
Miért nem állították
Farrell elé személyesen is Bailey-t miután azonosította?
És ez csak egy dolog,
amit ők is beismernének, hogy elszúrtak.
Emberek vagyunk, mi is szoktunk hibázni.
Nem állítom, hogy mindent tökéletesen csináltunk, de nem…
Őszintén mondom, hogy nem volt korrupció.
Nem húztunk csőbe senkit.
Becsületesen jártunk el.
A nyomozás hiányosságait szerintem senki se vitatná.
De a gardák hibái miatt
Bailey bűnössége elképzelhetetlen lenne?
Eltelt hat hónap, egy év, kettő, három, négy év,
és nem értettük, hogy miért nem történik végre valami.
Egyszerűen nem értem, hogy a főügyész miért nem emelt vádat.
2011 DECEMBERE 15 ÉVVEL SOPHIE MEGÖLÉSE UTÁN
Új hivatalos dokumentumok kerültek napvilágra.
Tíz évvel ezelőtt a főügyészség
nem látta indokoltnak a vádemelést Bailey ellen.
Aztán 2011-ben derült ki, hogy a főügyészség
miért nem javasolt vádemelést Ian Bailey ellen.
A dokumentumok Eamonn Barnes, akkori főügyész
indoklását is tartalmazzák,
ő döntött 15 éve a vádemelés ellen.
Az indoklásában az állt,
hogy közel sem volt elegendő bizonyíték a vádemeléshez.
A Mr. Bailey elleni nyomozást kimondottan problémásnak és elfogultnak
minősítette.
A főügyész úgy látta,
hogy a nyomozás nagyon problematikus volt.
Sok nagy csalódás ért akkoriban.
Zsaru vagyok.
A feladatom bizonyítékokat gyűjteni
és átadni azokat az ügyészségnek.
Aztán minden rajtuk áll.
Nincs lehetőségünk győzködni őket,
még akkor se, ha szerintünk
jó bizonyítékokat dobnak vissza.
CSAK EGY MORBID VICC VOLT
Szinte minden esetben,
ha Bailey szava állt egy tanú szavával szemben,
a főügyészség Bailey-nek hitt.
Minden tanúnak megkérdőjelezte
a szavahihetőségét.
A Shelley-k és Malachi Reed szavahihetőségét
amiatt kérdőjelezte meg, mert nem rögtön az eset után tettek vallomást.
Például Malachi Reed, aki csak 14 volt, csak másnap mondta el otthon, mit hallott.
A főügyészség ezért nem vette figyelembe a vallomását.
Ezek olyan tanúk voltak, akiknek semmi okuk nem volt hazudni.
Ian Bailey korábbi kijelentéseit szarkazmusként értékelte,
ami azért fura, mert csak írásban látta őket.
Én azon döbbentem le leginkább,
hogy az ügyészség elismerte, hogy Bailey nagyon erőszakos volt nőkkel,
de úgy voltak vele, hogy ez sajnos amúgy is elég gyakori.
Szinte elnézték neki,
és kijelentették, hogy a nők ellen elkövetett
bántalmazásai nem relevánsak egy agyonvert nő ügyében.
És így is döntöttek végül,
hogy nincs elegendő bizonyíték a vádemeléshez.
James Hamilton azt nyilatkozta,
hogy nincs elegendő bizonyíték az Ian Bailey elleni vádemeléshez.
Kiemelte, hogy az ügyészség
szigorúan csak a bizonyítékok alapján dönthet.
Sophie Toscan du Plantier családja
alapított egy egyesületet, amivel az ír és francia hatóságokra
kívánnak nyomást helyezni.
Az általuk gyakorolt nyomás miatt döntött úgy
a Garda főparancsnoka
és az igazságügyi miniszter a múlt hónapban,
hogy átadják az ügy anyagait
egy párizsi bíróságnak, ami szintén nyomoz az ügyben.
Amennyiben egy francia állampolgárt külföldön gyilkolnak meg,
Franciaországnak jogában áll saját nyomozást folytatnia
és eljárást indítania a vádlottal szemben.
Szerintem képesek leszünk elérni, hogy vádat emeljenek itthon.
Mi mind ezen dolgozunk.
Egy francia család
kitartó noszogatása érte el a francia kormánynál,
hogy ne hagyják feledésbe merülni az ügyet.
Ezen a pendrive-on vannak a francia nyomozás legfontosabb anyagai.
A francia mappa.
Minden együttérzésem a családé,
de egyszerűen nem értem,
hogy hogy győzték meg őket ennyire az általunk feltárt bizonyítékok.
Amik alsó hangon is gyanúsak.
Félre akarták vezetni az igazságszolgáltatást azzal,
hogy Marie Farrellt hamis tanúzásra bírták.
Úgyhogy jogi lépéseket tettem, hogy tisztázzam a nevem.
2014 NOVEMBERE 18 ÉVVEL SOPHIE MEGÖLÉSE UTÁN
Az ír Riviérának nevezett vidéken
újabb fordulatokra készülnek a helyiek.
Ian Bailey beperelte
az államot, mert szerinte tévesen gyanúsították őt az ügyben.
Bailey pert indított ellenünk.
Az igazság előbb-utóbb mindig kiderül.
Lehet, hogy sokára, de mindig kiderül.
Az esküdtszék elé tárt elmélet, hogy néhány garda szánt szándékkal
be akarta sározni Ian Bailey-t
Sophie Toscan du Plantier megölésének ügyében.
Úgy tűnt, hogy Ian Bailey meg fogja nyerni a pert.
Marie Farrell azt nyilatkozta, hogy senki se fenyegette meg,
hogy tanúskodjon. Eskü alatt vallott.
Természetesen Marie Farrell volt
a koronatanú.
Drámai helyzetet szült Marie Farrell tanúskodása.
A védelem
Marie Farrell szavahihetőségét támadta.
Felmerült annak a férfinak a személye, akivel aznap este volt,
amikor Bailey-t a Kealfadda hídon látta.
Marie Farrell eddig sose nevezte meg a férfit,
aki 1996. december 23-án vele volt. Ma a tanúk padján ismét megtagadta,
hogy felfedje a férfi személyazonosságát.
„Nem fogom megnevezni.”
De a védelem
tovább nyaggatta, mire ő közölte,
hogy elege van ebből az egészből. Ez az ő magánügye.
Nem tűri ezt tovább.
Majd fogta a retiküljét és kabátját,
és elhagyta a bíróságot,
Bailey-ről és az ügyvédeiről meg elkezdett folyni a víz.
Marie Farrell kivonulása bombasztikus volt.
Az RTÉ operatőre szemfüles volt.
Kirohant az épület elé, majd át mögé, ahol fel tudta venni Farrellt.
Buttimer imádkozta vissza.
A bíró figyelmeztette: „Ilyet még egyszer ne merészeljen!”
Majd közölte vele,
hogy muszáj lesz felfednie a férfi személyazonosságát.
Hogy ebben a perben nem lesz titkolózás. Nevezze meg!
Hát megnevezte.
De megint hazudott.
Eskü alatt vallott a bíróságon, és hazudott.
A Garda és az állam ügyvédei
szerint Farrell vallomása folyamatosan változik,
úgyhogy nem lehet hinni neki.
Az a szegény asszony mindenben hazudott.
Már ő is elvesztette a fonalat. Összevissza beszélt.
Marie Farrell volt Ian koronatanúja.
Az egész vádat rá építették,
de a hitelességének lőttek,
utána teljesen szétestek, el is vesztették a pert.
Ian Bailey elvesztette
a maratoni jogi csatározását,
így több millió eurós ügyvédi költségek várják.
Egyelőre nem nyilatkozhatok.
Amit nagyon fontos kiemelni,
hogy ő jött be tanúskodni.
Nem mi kutattuk fel őt, és ez nagyon lényeges.
Jól emlékszem rá.
Emlékszem rá, ahogy itt üldögélt.
Nagyon hallgatag,
csendes típus volt.
Alig lehetett észrevenni.
Felelevenítették az emlékét.
Elvégre ennek már 24 éve.
VENDÉGLŐS
Idővel megfakulnak az emlékek,
nehéz mindent részletesen felidézni.
Voltak becsületsértési perek,
minden más per,
az ő pere volt a „Bailey-per”,
pedig szerintem Sophie-n kéne lennie
a hangsúlynak, ennek a szörnyű tettnek az áldozatán.
Rengeteg kérdés volt,
amire nem kaptunk kielégítő választ.
Mindenki a perdöntő bizonyítékot kereste.
MŰVÉSZ ÉS SCHULLI LAKOS
Amivel végre igazságot szolgáltathattunk volna.
Sok helybéli fogott össze, hogy…
Olyan volt, mint egy kirakós játék.
Próbáltuk kielemezni a sok kis információt,
hogy valamilyen összefüggő elméletet alkothassunk,
de mind hibádzott valahol.
Okkal tanúskodtak csak hetekkel,
hónapokkal, évekkel később emberek.
A Garda egyszerűen nem foglalkozott minden tanúval.
KALIFORNIA EGYESÜLT ÁLLAMOK
Frusztrált, hogy csak évekkel később hallgattak ki.
JULES ÉS IAN HÁZÁBAN VENDÉGESKEDETT 1996 DECEMBERÉBEN
Hisz a gyanúsított házában éltem
a gyilkosság másnapján.
Ezt sose fogom tudni elfelejteni.
Húszévesen hagytam el Olaszországot,
Írországba költöztem, ott ismertem meg Ginny Thomast.
Nagyon nyíltan beszélt a családjáról,
Julesról, az anyukájáról
és az ő notórius barátjáról, Ianről.
Úgy alakult, hogy a karácsonyt is náluk töltöttem.
A Corkból West Corkba tartó buszút alatt
hallottam a gyilkosságról.
A házban olyan furcsa hangulat uralkodott.
Ian tudósított is az ügyről, hisz újságíró volt.
Nagydarab ember volt, nagy egóval,
emlékszem, hogy karcolásnyomok voltak a karjain.
Jól láthatóak voltak,
és nem hiszem, hogy a karácsonyfa vagy a pulyka levágása
okozta volna őket
Nem méregettem tüzetesen a karjait,
de elég biztosan állíthatom,
hogy talán valamilyen tövisek okozhatták őket.
Aztán tusolás közben észrevettem valamit.
Volt egy nagy vödör a fürdőszobában.
Egy fekete kabátot áztattak benne.
Vastag anyagú volt.
Szerintem Ian kabátja volt.
Szerintem elég fura,
ha télen valaki így mos ki egy nagy ruhadarabot,
ami elég nehezen szárad, de nem tudom.
Szerintem ez egy fontos,
fura részlet volt.
Szerintem még mindig nagyon sok kérdésre
nem adott kielégítő választ.
Rengeteg ellentmondás van az ő verziója
és a tanúvallomások közt.
Például abban, hogy ismerte-e Sophie-t.
Tudott bármit erről a nőről?
Találkozott már vele? Ismerték egymást? Látta korábban?
Sose találkoztam vele. Nem ismertük egymást.
Sose beszéltünk.
Ismerte Sophie Toscan du Plantier-t?
Olyan értelemben nem, hogy sose beszéltünk,
de egyszer láttam őt.
Ismerte…
Nem ismertük egymást, sose beszéltem vele.
Egyszer láttam őt, mert az egyik szomszédom rábökött.
Nagyon megrázott Sophie halála.
Bezárkóztam a házamba.
Semmilyen formában nem követtem az ügyet.
Hallani se akartam róla.
Csak jóval később jutott eszembe ez a részlet,
amikor megalapítottuk az Egyesületet.
Furcsa tud lenni az emberi memória.
Egyszer csak beugrott a „költő”, akiről egyszer beszélt.
Talán az írországi kiruccanása első napja lehetett.
Pár nappal a születésnapom előtt felhívott,
és mindenféléről beszélgettünk,
róla, a férjéről, a munkájáról, arról, hogy mit csinált aznap.
Amikor szóba került a munkája,
megemlített egy férfit.
Aki egy költészeti projekt kapcsán akart találkozni vele,
de furcsának találta.
Kicsit tartott is tőle.
Megmondtam, hogy csak nyilvános helyen találkozzon vele.
Akkor mi az igazság?
Itt ez a sok ember,
legalább nyolc ember,
akik azt állítják, hogy Ian igenis ismerte Sophie-t.
PÁRIZS FRANCIAORSZÁG
Közülük Guy Girard a kulcsfigura,
ő egy filmproducer, aki dolgozott együtt
Sophie-val, és beszélt is vele
az ír útja előtt,
Sophie azt mondta neki, hogy találkozni fog egy schulli íróval.
Nagyon megérintett az ügy.
FILMRENDEZŐ ÉS SOPHIE KOLLÉGÁJA
Mélyen megérintett.
Az indulása előtti estén beszéltünk.
Azt hittem, hogy egy breton rendezőről beszél,
mert hasonlított a neve az övére.
Úgyhogy mondtam is neki, hogy tudom, láttam pár filmjét.
De azt felelte, hogy nem ismerhetem.
Hogy Eoin Bailey a corki szomszédja.
Azt mondta, írásból él, úgyhogy vagy újságíró,
vagy költő lehetett,
és hogy a családon belüli erőszak témája érdekli mostanában.
Először is biztosan ismerték egymást.
Másodszor ott vannak Bailey beismerő vallomásai.
Bailey beismerte Malachi Reednek és sok más embernek is,
hogy ő tette.
Harmadszor ott van az este menete.
Beismerte, hogy nem volt otthon a gyilkosság estéjén.
Úgyhogy alibije sincs.
és akkor ott vannak még
a karcolásnyomok és a seb a homlokán.
Ez mind a faisceau de preuves része.
Ez a bizonyítékok összessége.
Elég meggyőzőek, ha mindet figyelembe vesszük.
Végül egy francia bíróság
vádat emelt Ian Bailey ellen a távollétében.
Végre eljöhetett a tárgyalás, amire 22-23 éve vártunk.
2019 MÁJUSA 22 ÉVVEL SOPHIE MEGÖLÉSE UTÁN
Holnap kezdetét veszi Ian Bailey tárgyalása Párizsban,
1000 kilométerrel innen és a vádlott távollétében.
Ez az első ilyen per a két ország közös történetében.
A tárgyalás előtt
elutaztam Bertrand nagybátyámmal Írországba,
hogy elmagyarázhassam a helyieknek a helyzetet.
Hogy miért fontos számukra is,
hogy igazságot szolgáltathassak az édesanyámnak,
hogy így az ő településük neve is tisztázódhat.
Ezt a szöveget olvastam fel a templomban.
„Kedves barátaim! Kedves családtagjaim! Kedves ír emberek!
Pár nap múlva
végre bíróság elé fog állni édesanyám megölésének
gyanúsítottja.
Egy olyan bűncselekmény körül
fog forogni a tárgylás, ami távol áll Írországtól.
Egy olyan bűncselekményt fognak tárgyalni, amit se ti, se én nem érdemeltem meg.”
Hosszú éveken át minden erőmet beleadva küzdöttem.
Hosszú éveken át szenvedtem.
Tizenöt éve vagyok teljesen biztos benne,
hogy minden bizonyíték Bailey-re mutat.
Minden arra utal, hogy Bailey a tettes.
Ez vitathatatlan.
Éppen Pierre-Louis Baudey-Vignaud érkezik a bíróságra,
az édesanyja feltételezett gyilkosa távollétében fog folyni a tárgyalás.
Nem esküdtszék fog dönteni.
Az ítéletet egy háromfős bírói tanács fogja meghozni.
Bizarr per volt.
A tárgyalás előtt beszéltem Frank Buttimerrel,
megkérdeztem tőle, hogy küldeni fog-e valakit?
Rávágta, hogy minek? Úgyis elítélik.
Az Ian Bailey-t 23 éve képviselő ügyvéd
azt nyilatkozta,
hogy jogszerűtlennek tekintik a párizsi tárgyalást.
Nem, nem tekinti jogszerűnek vagy pártatlannak a tárgyalást.
Ezért nem fog se ő, se én megjelenni rajta.
Nem fogom annyiban hagyni.
Nem fogok leszállni róla.
Több mint 30 tanút hallgattak meg a tárgyalás során.
Ott voltam a tárgyaláson, tanúskodtam is.
Nagyon nehéz és félelmetes volt.
De muszáj volt elmondanom, amit Sophie arról a férfiról mondott.
Csak ez számított.
Nagyon félelmetes volt az egész, de muszáj volt a helyes dolgot tennem.
Nem tudtam sokkal szolgálni,
de reméltem, hogy ha elég ember
elmondja az igazat, az elég lesz.
Számított a vallomásom.
Ettől pedig…
úgy éreztem, hogy helyesen cselekszem,
hogy helyesen teszem, hogy elmondom, amit tudok.
Úgy gondolom, hogy a vallomásom a többi vallomással együtt
sokat nyomott a latba az ítélethozatalkor.
Nagyon ideges voltam, de végre elmondhattam, amit tudtam.
Jó volt végre lezárni a dolgot. Fontos volt ez nekem. Ahogy másoknak is.
Felmerült, hogy Marie Farrell vallomása a visszavonás ellenére
igaz lehetett.
Szerintem a franciák úgy is voltak vele, hogy valószínűleg
az első vallomása során mondott igazat.
Végre valahára
pártatlan emberek ítélkeztek az ügyben.
A saját elméleteinket hallhattuk vissza
objektív és hozzáértő bírók szájából.
Az ítélethirdetés volt a legdrámaibb pillanat.
Huszonkét év várakozás,
szenvedés,
tépelődés után
a bíróság 25 év börtönre ítélte Ian Bailey-t,
amiért 22 évvel ezelőtt megölte az édesanyámat.
Mr. Bailey volt a tettes.
Egyértelmű volt. Ő ölte meg.
A bíróság szerint is.
Georges atya
az ítélethozatal után nem sokkal hagyta el a bíróságot,
ahol a lánya gyilkosát bűnösnek találták és 25 év börtönre ítélték.
Nagyon elérzékenyült a család.
Bírósági ítélet született. Nem is tudom,
hogy mire hivatkozva utasíthatná el Írország a kiadatási kérelmet.
Végre itt az ideje igazságot szolgáltatni.
Itt az európai elfogatóparancs, ami szerint
bűnösnek találtak…
szándékos emberölésben és súlyos testi sértésben
Toscan du Plantier-vel szemben.
Tehát úgy vádolnak emberöléssel,
hogy soha még csak ki se hallgattak.
Ezt nem fogom annyiban hagyni. Jogi lépéseket teszek.
Még ha ki is adnának
és be is zárnának egy francia börtönbe,
csak azt érnék el, hogy börtönbe zártak egy ártatlan embert,
akinek semmi köze az ügyhöz.
2020 OKTÓBERE 24 ÉVVEL SOPHIE MEGÖLÉSE UTÁN
A néhány órája született
bírósági ítélet szerint Ian Bailey-t nem lehet kiadni Franciaországnak,
hogy letöltse a 25 éves börtönbüntetését.
Mi jöhet még?
Már bele se merek gondolni.
Ha továbbra is kicsúszik a hatóságok kezei közül,
akkor magam fogok tenni róla, hogy végre elkapják.
Elítélték Franciaországban. Nem értem,
hogy akkor hogy élhet szabadon Írországban.
Mégis miért van még mindig szabadlábon?
Próbálom a fejembe vésni az egyik versemet.
Ha elégszer leírom és visszamondom, akkor…
Előbb-utóbb megragad.
Megöregedett.
Mentálisan is.
Nincs nyugodt élete.
Már több mint 20 éve cipeli magával ezt a terhet.
Ártatlanul
vagy bűnösen, nem tudni.
Ha ártatlan,
akkor 23 éve zaklatják.
Nem élhet normális életet. Tudja, hogy kerülik őt az emberek.
Tudja, hogy direkt nem szólnak hozzá.
Nem helyes ez így.
Szerintem a személyisége miatt tartják bűnösnek.
Lehet, hogy Írország más részein zaklatták volna
és elüldözték volna,
de az ittléte is azt mutatja,
hogy milyen toleráns ez a közösség, még így, a gyilkosság után is.
De óriási traumát okozott ez a közösségnek.
Nagyon ritkán járok piacra
érthető okokból.
Pedig azóta 20 év telt el.
Minden rendben. Most is költök.
Számomra nehéz elfogadni,
hogy egy olyan ember, aki ennyi fájdalmat okozott,
egyszerűen csak…
fütyörészve éli az életét.
Ezt a múlt héten írtam, de már egyszer átírtam.
Azt hittem, kézben tartom
Hogy nincs mi meglepjen
De nagy furcsaság történt
Kezemből minden elreppent…
Legalább kétszer találkoztam Bailey-vel.
Egyszer meg se ismert.
Saját magát is meggyőzte az ártatlanságáról, de…
ettől még nem esett meg rajta a szívem. Egy kicsit sem.
Láttam rajta, hogy milyen üresnek lenni.
Élettelennek lenni.
Sose tudtam elfeledni az ügyet,
hisz mindennap írnak róla valahol.
Újabb perek jönnek. Újabb fellebbezések jönnek.
Ez már az életünk részévé vált.
Nagyon sajnálom Sophie szüleit.
Milyen lehetett az életük a gyilkosság után?
Hisz a szemük fénye volt.
Ő volt a mindenük.
SOPHIE SZÜLEI
Engem az bosszant leginkább, hogy nem ismeri be.
Attól jobb lenne, ha beismerné?
Marguerite biztos a bűnösségében.
De hogy akkor békére lelnénk-e?
A lányod halála után képtelenség békére lelni.
Lehetetlen.
Csak abba az ír házba jártunk anyával,
most is csak oda járok, ha külföldre megyek.
Mintha meglátogatnám.
Olyan érzés, mintha egy kicsit együtt lehetnénk ott.
Anya annyira jelen van abban a házban.
Mekkora jégdarabok!
Annyira jelen van.
Ian Bailey azóta is kitart amellett, hogy semmi köze Sophie megöléséhez.
Legutóbbi nyilatkozatában Jules Thomas is kiállt az ártatlansága mellett.
A pár 2021 áprilisában szakított.
Franciaországban Ian Bailey-t elítélték,
de amennyiben kiadnák, perújításra jogosult.
Írország eddig minden kiadatási kérelmet elutasított.
Nem ismerik el a francia bíróság joghatóságát.
A feliratot fordította: Szabó Gábor