Jon och...
Hej, mamma. Hej, pappa. Jag heter Lara.
-Har vi en dotter? -Lara.
Och Jon, du är tillbaka.
Jag heter Jonathan, och vad menar du med att jag är tillbaka?
Jag har aldrig varit här förut.
Du var här för en månad sen. Vi räddade din far, minns du väl?
-Vad pratar de om, Lara? -Jag vet inte.
-Va? -Han minns mig inte.
-Så när vi förändrade framtiden... -Skrev vi om hela Jons liv.
Du vet, de flesta förbereder sig inför en Pentagon-inspektion.
Det där är en rätt svår look, till och med för att vara du.
Vill du berätta lite om ditt lilla vetenskapsprojekt?
Det är inget du behöver veta nånting om.
Vi ska ju föreställa partners, om du minns.
Nej, Wilson. Du jobbar för mig, om du minns.
-Hej, Lex. -Direktör Waller. Du är...
-Ja, tillbaka vid rodret. -Jag antar att du jobbar för henne nu.
-Har vi redan gjort det här? -Bara du, Lara var inte här.
-Men vi är så glada att träffa dig! -Vänta, existerade jag inte?
-Tekniskt sett, nej. -Är jag typ en olyckshändelse?
Om det inte gick bra förra gången...
-Det gjorde det! -Du räddade mig.
Sluta säga så. Det var inte jag.
Det var du, en version av dig. Och att du kom tillbaka gjorde allt bättre.
Varför är då min framtid värre?
-Vacker dag, inte sant? -Vädret är trevligt.
Var är vi nu, Kara?
Himlen, över Metropolis, på väg till Smallville.
Nej, jag menar... Var är du och jag? Med varandra, alltså.
Är du...? Jag menar, är jag...?
Sa jag nåt fel där uppe?
Jimmy Flamebird, vad är det du vill?
Jag antar... Jag vill vara en bättre vän, Kara.
Jag förstår. En vän. Är det allt du vill?
Jag vill bara vara med dig. Vad vill du själv?
Jag vill lita på dig, men jag är rädd att du ska lämna mig ensam igen.
-Kara, jag... -Vad bra! Ni är här.
Kara, Jimmy, det här är Lara och Jonathan, från framtiden...igen.
-Jon, du är tillbaka! -Han är inte den Jon. Han är...ny.
-Ja. Provocera honom inte. -Uppfattat. Välkommen, nya Jon.
-Jag heter Jonathan. -Vi borde återgå till uppdraget.
Jo, för det gick ju så bra för förra killen!
-Vadå uppdrag? -Det general Lane gav oss.
Wow, pappa kan visst inte sluta ge order.
Vad som än för er hit, är jag glad att ha Superboy tillbaka.
Kalla mig inte Superboy! Jag är Superman.
-Vi har redan en Superman. -Har ni verkligen det?
Superman hit, Superboy dit...
Vem vill ha smaka på pappa Kents världsberömda...?
-Jag är trött på det här. -Det finns kakor annars.
Jonathan, jag vet att allt det här måste kännas konstigt för dig.
Men om du behöver prata finns jag här för att lyssna.
Tror du att vi ska öppna upp oss för varann?
Vill du hålla ett motivationstal? Lova mig en bättre morgondag?
Vad tror du? Att vi ska kasta boll?
Jag lärde mig att använda mina krafter på egen hand, okej?
Jag försvarade jorden på egen hand, för du var inte där.
Ingen var där.
Jag är inte här för dig den här gången, Superman. Håll dig ur vägen.
Jonathan, vänta.
Det här igen? Nej. Stopp!
Du borde smaka. Pappa Kent kan baka, han!
Oroa dig inte för Jon och tidsloopar, okej?
Berätta bara varför du och din bror är här.
-Vårt uppdrag är hemligt. -Givetvis...
Men general Lane skickade tillbaka oss i tiden för att döda Lex Luthor.
Va?! Har ni rest tillbaka i tiden för att begå mord?
-Vi är här för att skydda framtiden. -Vilken sorts framtid kommer ni ifrån?
I vår tid förfogar Luthor över en armé av tankekontrollerade kryptonska kloner:
Utrotarna.
Det måste finnas ett annat sätt att stoppa honom.
Du behöver inte döda Lex bara för att min pappa vill det.
-Din pappa? -Ja, general Lane.
-Det var inte... -Gråsprängt snaggat hår.
-Ger alltid order. -Nej. Du sa åt oss att döda Lex Luthor.
Det är du som är general Lane.
Som ni ser banar Lexcorp väg för ett tryggare Metropolis med...
Lägg av, Luthor.
Wilson, du är fortfarande här.
Jag ber om ursäkt, mr Luthor-
-men du kan väl visa direktör Waller ditt senaste projekt?
Det är fortfarande i sin linda, inte redo att visas upp än. Men här...
-Jag insisterar. -Nåväl.
Direktör Waller, tillåt mig att presentera...
Utrotarprojektet.
När det är färdigt, kommer det här vapnet att sätta mänskligheten-
-på toppen igen, som världens dominerande art.
Skapat av Supermans egen levande vävnad.
Utrotaren kan reparera sig själv, utvecklas på egen hand-
-och kommer att lyda helt under min direkta mentala kontroll.
Mentala kontroll?
Hårdvaran är inte färdig, men när den är det-
-kommer Luthor-grå massan jag la i hans hjärna-
-låta mig styra honom med min.
Satte du in en del av din hjärna i den där saken?
Det är allt jag behöver se. Lägg ner det, Luthor.
Vänta. Du förstår inte. Utrotaren kommer revolutionera...
Nej, det är du som inte förstår.
Jag stänger inte bara ner Utrotarprojektet.
Jag stänger ner hela Lexcorp, med omedelbar verkan.
-Jag är en hemsk förälder. -Jag med. Stackars Jonathan.
Jonathan? Jag pratar om Lara.
Man tror att man gör sitt bästa som mamma, men...
Du fanns åtminstone där.
Jag lyckades missa våra barns liv två gånger i rad.
Det kanske är jag som är problemet. Är jag anledningen till att Lara blev sån?
-Vad är det för fel på Lara? -Vänta, var är Lara?
Direktör Waller, jag jobbar för mänsklighetens bästa!
Ur vägen, Luthor.
Ser du det här? Det är en prototyp för en tidsmaskin.
Tänk vad vi kan göra när den är klar.
Du kommer att kunna åka tillbaka till det förflutna-
-och stoppa dina fiender innan de slår till!
-Jag har fattat mitt beslut, Luthor. -Jag har sett vad som finns där ute.
Superman är inte ens det värsta. Det finns saker som väntar i rymden som...
Superman riskerade sitt liv när vi behövde honom.
Jag tar rymdvarelser framför dig alla dar i veckan.
Du har inte bara misslyckats med att leva upp till Checkmates förväntningar.
Du tar inte ens hand om dina egna.
Du...
-Och vem är den här unga damen? -Jag är här för Luthor.
Nej, sluta! Sluta! Jag är bara en vetenskapsman.
"Bara en vetenskapsman"?
Du är världens undergång!
Typiskt Lara att rusa rakt in i saker.
Hon ska alltid vara mammas perfekta lilla soldat.
Ledsen, ungar. Stället är avspärrat. Ingen kommer förbi mig.
Särskilt inte kryptonier.
-Var är Lara? -Lara?
Tonåringen med superkrafter som försökte döda Lex?
-De tog striden under jorden. -Vilka "de"?
-Är du okej, Smallville? -Ja, avloppsvattnet dämpade fallet.
Så bra då.
-Är Lara här nere? -Det måste hon vara.
Ju fortare vi hittar henne, desto fortare kan vi ta oss härifrån.
Lara?
Jag trodde nästan att det fanns ett monster här nere...
Det finns ett monster här nere.
Kal-El? Lois?
Vi delar på oss. Då hittar vi dem snabbare.
Det är oklokt, Jonathan. Blyet här inne stör...
Strunt samma. Jag behöver inte be dig om lov.
Kal-El? Lois Lane? Kan ni höra mig?
Jonathan?
-Hjälp! -Hjälp!
Nej, nej, nej! Nej!
-Jonathan! -Lara. Vänta!
-Vilket håll? -Jag tror att hon gick...
Var är min bror?
-Lara! -Vad är det där?
Det är en Utrotare, men den här är annorlunda.
Låt bli mig!
-Lara, du är skadad. Kom! -Lyssna inte på henne! På honom!
Lara, lyssna på mig!
Nej!
Låt bli min familj.
-Ungar, vänta! -Våra barn är så respektlösa.
Kom igen, den här vägen.
-Få pli på ditt monster, Luthor. -Jag kan inte stoppa det.
Delar inte ni två en hjärna? Vad hände med "direkt mental kontroll"?
Jag har ju sagt att systemet är ofullständigt.
Det svarar inte på mina kommandon.
Utrotaren har kontrollen.
Lara!
Lara? Lara!
Det är jag som är din motståndare!
Han utvecklas för fort för oss. Vi... Vi har förlorat.
Precis som den andra Jonathan. Det finns inget vi kan göra.
Du är inte den enda som har sett en annan värld, Jonathan.
Jag har sett andra framtider, vi kan fortfarande välja en bättre morgondag.
Stanna här. Jag ska visa dig.
Hon är ensam med den där saken.
Clark, du kan inte. Det här är ett jobb för Superman.
Nej...
Kara! Kara... Varför?
Du är min bättre morgondag.
Kara!
Jonathan!
Inte nu igen. Min familj behöver mig.
Det är mig de behöver.
Venu al de ma!
Nu räcker det.
Du förlorar.
Kara! Kara, snälla!
Kommer jag för sent?
Hon... Hon vaknar inte.
Jonathan, är du okej?
Jag kunde inte stoppa det. Utrotaren är lös i tidsflödet.
-Nå? Vem är det jag griper? -Va?
Vi har inte blivit formellt presenterade. Amanda Waller, Pentagon.
Direktör Waller, ungarna följde bara order.
De skickades hit från framtiden för att stoppa Lex från att släppa lös monstret.
Jag försvarade mig själv från ett lönnmord!
Prototypen var aldrig menad att vara aktiv i det här stadiet.
Det är hennes fel att... Att...
Slade, berätta för dem. Du såg allt. Du vet vad jag försökte åstadkomma.
Vad vi försökte göra.
Jag försökte säga ifrån, Alex.
Wilson, grip Lex Luthor.
Vi tar hand om våra nya gäster senare.
Vad ska vi göra, Clark? Kara, ungarna, monstret.
Hur ska vi fixa det här?
Jag tror jag vet var mina krafter är. Jag tror att jag kan få tillbaka dem.
-Kan du få tillbaka Superman? -Jag tror det, men jag måste ge mig av.
Ett litet tag.
Clark, nej! Du kan inte lämna mig ensam med ungarna.
Jag kommer att svika dem. Det vet vi!
Det var inte du som skickade hit dem, Lois.
De behöver ditt riktiga jag. Den du är nu.
Men jag behöver dig, Clark.
Hela vår framtid slits bort. Först Jon och nu...
Jag åker bara bort ett litet tag.
Vi kan inte rädda ungarna eller framtiden utan Superman.
Lova mig, då. Lova mig att du kommer tillbaka, Clark.
Jag lovar.
Text: Pablo Diaz Bernal Iyuno