LŽI
Jak se jmenuješ?
Juliette.
Juliette? Jako v tý hře?
Jo.
- Taky ji tu znáte? - Jo.
Odkud jsi?
Přišla jsem zvenku, z jinýho sila.
Ze kterýho?
Je jich 50.
Padesát?
Jo, tohle je 17.
Takže nejblíž jsou 15, 16 a 18.
Jak daleko jsi šla?
- Já nevím... - Kde bylo slunce?
Já nevím... Kdo...
Kdo vůbec jsi?
Hej. Ne, počkej!
Hele, chci si povídat,
ale musíš mi něco prozradit.
Jmenuju se Sólo.
Sólo?
Jo.
A jak dál?
Prostě Sólo.
Protože jsem tady úplně sám.
Tak jsem Sólo.
Lidi nikdo ven jít nenutil.
Rozhodli se odejít.
A když to udělali, tak to byl hezký den.
Všichni se usmívali, ale pak zase začal poletovat ten písek.
Ten jed asi na chvíli zmizel, ale pak se zase vrátil.
Byla ho spousta. A potom všichni umřeli.
Když jde někdo ven čistit, umře do tří minut. Jak mohli přežít dýl?
Nevím. A ty?
Měla jsem oblek...
Hele, poslali tě ven jako Rona?
- Rona? Kdo to je? - Ron Tucker.
Ten, co nečistil.
Myslel, že je to venku bezpečný. Chtěl tam jít.
A pak tam nečistil.
Jen do špíny na čočce napsal „lži“.
A pak prostě odešel z dohledu.
Za dva dny napsali „lži“ na obrazovku,
tam, kde to napsal on, a pak se rozpoutaly boje.
Russell mě strčil sem.
Russell byl vedoucí úseku IT. Já jsem byl jeho stín.
A Russell mi řekl: „Ať se děje, co se děje,
nikoho do trezoru nepouštěj. Nikdy.“
Ale proč šli všichni ven?
Mysleli si, že je to bezpečný.
Ten chlapík řekl, že je, tak prostě...
Ne, neviděli ho umřít.
Neviděli ho umřít, tak si mysleli, však víš, že možná ještě žije.
Pak šli všichni ven?
Jo.
Co je?
Já jsem nečistila.
Oblek... Musím jít zpátky.
Počkej! Co?
NA MOTIVY KNIŽNÍ SÉRIE SILO
- Nechte ho! - Mami...
Mami! Jdi domů!
Bude to dobrý! Budu v pořádku!
Teddy!
Nastražili to na něj. To graffiti namalovali oni.
Nenastražili.
Namaloval ho on. Byla jsem na něj hrdá.
Tady dole je náš domov.
Jsou to naše zdi, a když chceme, můžeme si je popsat.
Ale teď ho mají oni.
Víme, čeho se bojíš, Evelyn.
Víme, čeho jsou schopní.
Budou chtít někoho z mechanickýho exemplárně potrestat.
Ale nepřipustíme to.
- Že ne? - Ne.
Tvůj syn za to nezaplatí.
SERVERY
Proč jsem tu?
Měli bychom začít Předpisy.
Snažila jsem se všechno zapomenout.
Obzvlášť to.
PŘEDPISY
Ale něco mi utkvělo.
„V případě neúspěšného čištění se připrav na válku.“
A graffiti.
Na ty graffiti by sis měl posvítit.
Obzvlášť na cokoli, co by mohlo vést k povstání.
Nebo „na cokoli, co oslavuje
- osobu, která nečistila.“ - „...nečistila.“
Zatkli někoho za ta graffiti?
Jednoho muže z mechanického.
Co napsal?
To, co jsem viděl včera.
Juliette žije.
Máš ho na videu?
Ne, dostali jsme tip.
Většina kamer pod 120 je zničená.
Nicholsová jim to asi řekla.
Jak o nich věděla?
Nejspíš na to zkrátka přišla.
Byla to fakt třída, že?
Zcela mimo mé chápání.
Potkala jsem ji jen dvakrát.
Nepůsobila jako někdo, kdo by chtěl ven.
Měla u sebe nebezpečnou relikvii.
Pevný disk z doby před povstáním.
Co na něm bylo?
Asi 200 let staré video z čištění, co Nicholsová pustila na obrazovce,
a jinak nevím. Zničil jsem ho.
Řekla, že chce ven?
- Stejně by tam musela. - Ale řekla to?
Ano. Řekla.
Až příště někoho zatkneš za graffiti,
musí to být někdo z horní nebo střední sekce.
Předpisy říkají...
Předpisy říkají, že máme vinit mechaniky a ostatní poštvat proti nim.
To vím.
Ale Juliette...
byla ojedinělá.
Ještě nikdo neudělal to, co ona.
Nestačí jen jednat podle Předpisů.
Neříkám, že to bude snadné.
Možná to bude...
jako představovat si barvu, cos neviděl.
Ale snaž se.
A toho zatčeného mechanika propusť.
Jako ukázku slitování.
Jestli nevadí, ráda bych odtud vypadla.
Juliette odešla do sila číslo 17?
Ano.
Mohla tam přežít?
Pravděpodobně ne.
To silo je mrtvé už dlouho.
Od doby, než ses stala mým stínem.
Sakra.
RON TUCKER ŽIJE
CHCEME JÍT VEN
Jak postupuje zadržování osob,
které mohly vidět, co jim Nicholsová dala do počítačů?
Všichni jsou tlumeni léky.
Tvrdíme, že jsou proti úzkosti.
A ti dva, co Nicholsové pomohli?
Patrick Kennedy a Danny Bly.
Jsou na samotce na soudním.
- Ti už léky dostali? - Ne.
Proč?
Nevím, proč to tak utahujou.
A je to.
Dobrý?
Víte, kdo jsem?
To přece vědí všichni, Simsi.
Když děcka nejedí brokolici, rodiče jim váma vyhrožujou.
Brokolici jíst musejí.
Já ji jím.
Pustíte mě?
Budu toho potřebovat trošku víc.
No jo.
Co vám tak ještě můžu dát?
Doris už jste si vzali.
Vaši ženu?
Jo, moji ženu, vy hajzlové.
Už mi nemáte co vzít.
Viděl jsem leccos.
A taky leccos vím.
Vím, že je to všechno jen zkurvená lež.
Tak co přejít rovnou k tomu, že mi vrazíte nůž do oka?
Ne všichni, co něco vědí, musejí zemřít.
Přestanete prosím mlít záhadný hovadiny,
jen na chvíli, a řeknete mi, proč tu kurva jsem?
Máme lék, díky kterýmu zapomenete.
Na co?
Nejdřív na to, co chceme, abyste zapomněl. Malá dávka vymaže posledních pár týdnů.
A velká dávka?
Vrátíte se do doby před Dorisinou smrtí.
Jak by to probíhalo?
Jak... To bych bloumal kolem a přemýšlel, kam zmizela?
Ne. Jestli ten lék existuje, tak chci úplně na začátek.
Chci se vrátit o 22 let.
To jsem ji neznal.
Tohle si přeju. Bude to tak snazší.
To můžeme zařídit.
Ale nejdřív musíte udělat něco vy pro nás.
Nádhera, že ano?
Co to bylo?
Nevím.
Nechala jsem si vás zavolat.
Už jste dopsal zprávu o čištění šerifky Nicholsové?
Skoro.
Zbývá mi jeden svědek.
Řekla slečna Nicholsová, že chce ven?
Podle starosty,
pana Simse a čtyř z pěti členů přítomné jednotky ano.
S pátou osobou promluvím brzy.
Tak vás nebudu zdržovat.
Ctihodnosti...
mám syndrom.
Sims to přehodnotil.
Já s ním souhlasím.
Je načase odstranit stigma zbytečně způsobené několika málo...
diskriminačními výrazy v Dohodě.
O příčině syndromu existuje jedna teorie.
Prý nejde o krevní poruchu ani o nedostatek vitaminů,
ale o přirozenou reakci organismu na nepřirozenou situaci.
Lidé nemají žít pod zemí.
Nikdo z nás nešel rovně trasu delší než 60 metrů.
Kromě Juliette Nicholsové.
Jakmile tu zprávu dokončíte...
ukažte mi ji.
Hej!
Co to je?
Otevři to.
Co to je?
Dušený kuře.
Není špatný.
No, já už nevím...
Už nevím, ale ze začátku mi chutnalo.
Ty vole.
- Co je? - Nic.
Jen... Ty máš teda pořádnej hlad.
Co ten oblek?
Našla jsem nějaký opasky a tak
a asi tři metry nezničený látky.
To by na oblek nestačilo. A ten můj...
Ten jsem rozervala, takže nic.
No, obleky vyráběli v místnosti O.
Materiál je v úseku nezbytnýho zásobování.
Ale ten je...
Pod vodou?
Snad se nezmáčejí.
Cože?
Snad...
- Já... - Jen jsem chtěl zavtipkovat.
Už jsem to dávno nezkoušel.
- Juliette? - No?
Proč jsi nečistila?
- Řekla jsem, že nebudu. - Jo, to říkají všichni.
Přišla jsem na to, proč lidi čistí.
Víš...
lidi nakonec čistí, protože když vyjdou ven,
tak tam vidí krásnou oblohu, nádherný stromy
a trávu a kytky, do prdele.
Tak je to donutí.
Chtějí všem uvnitř ukázat, jak to vypadá.
Jaká je to krása.
- Jo, ale ty ne. - Ne.
Ne, já ne, protože je to kravina.
Je to kravina. Viděla jsem záznam jinýho čištění,
kde bylo několik tvorů,
co cestovali po obloze...
Ptáci. Jsou to ptáci.
Dobře. Když jsem vyšla ven, uviděla jsem ty ptáky, víš?
Ale letěli přesně tak jako na tom videu.
Naprosto stejně.
Takže jsem věděla, že lživý není obraz v jídelně,
ale to, co jsem viděla já.
V helmě.
- Nevím, jak to dělají. - Pomocí pokročilých počítačů.
Jo, ale byla to lež. Proč bych čistila?
Ne, nečistila jsem.
Odešla jsem.
Šla jsem pořád dál,
ale netušila jsem, že něco takovýho může vést k tomuhle tady.
- To jsem nevěděla. - Nemohla jsi.
Proč jsi naživu?
Ostatní umřeli, ale ty ne. Jak to?
Kdybych nepřežil, kdo by hlídal trezor?
Ne, jak dlouho už tam jsi? Jak...
Říkáš, že jsi sám. A máš jídlo, takže...
Jen dělám svoji práci. Nechávám dveře zavřený.
Neotevírám je.
- Nikdy? - Ne.
Někdo se tam očividně snažil dostat...
Čtu si, pouštím si hudbu...
Sólo? Můžu se zeptat... Ta...
Ta těla tam na chodbě nejsou tak stará jako ta ostatní.
Takže...
Co se stalo?
Nenašla jsem žádný jídlo, takže díky.
Bylo to od tebe moc milý.
Děkuju.
Nebylo to nic milýho, jen jsi to musela sníst.
Proč?
Když to sníš, tak pak budu vědět, žes byla opravdová.
Nepředstavoval jsem si tě.
To už se stalo?
Co... Hej, ne, Sólo. Já...
Tehdy jste zachránil ta děcka před tím šílencem.
Jak se jmenoval?
Jeho jméno nevyslovuju.
Jako by nebyl.
To je dobře.
A tohle.
Jako vy nestřílí z našich jednotek nikdo.
ODBORNÍK NA RUČNÍ ZBRANĚ
To nestřílí.
Máte pravdu, Reggie.
Máte pravdu.
Vážím si vaší návštěvy, pane Simsi...
Říkejte mi Robe.
Ne, pane, to nejde...
Jistě vás nepřekvapí, že povoláváme penzisty zpátky do služby.
Jsme ve stavu nouze.
Správné rozhodnutí.
Týká se to všech.
Ale nejspíš vás překvapí, že vás pošleme do mechanického úseku.
V mém věku?
Už hodně dlouhou dobu si navzájem pomáháme.
Mám splatit dluh.
Chtěl jste být s Archiem Brentem pět minut sám.
Dal jsem vám deset.
Snad v mechanickým úseku nebudu na dlouho.
Ten jejich vzduch...
Na dlouho to nebude.
Šéfe, nepromluvili jsme si...
- Nemám čas. - Je to důležitý.
Měl jsi Shirley hlídat a zjistit, co má za lubem.
A ty ses k ní přidal.
Divíš se, že to vím?
Myslíš si, žes ji hlídal jen ty?
No jo, byl jsem tam, ale... Proto si musíme promluvit.
Děkuju, Jean.
Vážila jste dlouhou cestu.
Vím, co jsem viděla! Nelžu!
V Dohodě se píše, že mezi povinnosti šerifa spadá
podávat zprávy soudnímu úseku ohledně všech čištění.
Proto jsem si vás zavolal.
Šerifku Nicholsovou jsem viděl až ve vazbě.
Vy jste byla u jejího zatčení?
Ano.
V kukuřičném poli?
Přesně tak.
Než utekla, co řekla?
Nemůžete usnout?
Jo, asi jsem to přehnal s kávou.
A vy?
Nervy.
Nemyslela jsem si, že v loterii dostaneme další šanci,
ale když šla šerifka ven, bude zítra jedna navíc.
Se stejnými účastníky jako minule.
Manžel říká, že máme větší šanci.
Hodně štěstí.
S Rickem si dítě moc přejeme,
ale uvažujeme, jestli ho mít, když se dějí ty strašné věci.
Dítě představuje naději.
Ti, co tyto stromy zasadili, pod nimi za svého života neseděli.
Vy děti máte?
Jaké to je?
Naše první...
jsem slyšel dřív než viděl.
Dal jsem ucho na ženino břicho.
Měsíce přemýšlíte, kdo to bude.
Jak bude vypadat. Jak bude chodit, usmívat se a plakat.
Pak to dítě jednoho dne uvidíte.
A je dokonalé.
Radši se půjdu vyspat.
Phoebe Wellsová.
Pete Nichols.
- Moc se omlouvám. - To nic.
- To, co jsem řekla... - Ne. Aspoň z toho vzejde něco dobrého.
Snad vyhrajete.
Děkuju.
Už raději...
Dobrou noc.
Hej.
- Co je? - Ahoj. Moment.
Mám nápad.
Hasiči.
Jo? Co?
Mají helmy. A obleky. Mají tlakové láhve. Chodí přece do kouře.
Ne.
S těmi by člověk venku nepřežil. No tak.
Ale v obleku na čištění taky ne.
Můžu použít hasičský oblek.
To není špatný nápad.
Jo, myslíš?
- Nebyl jsem si jistý. - Kde ho najdu?
No, vybavení pro hasiče je na třech místech.
V mechanickým a v patrech 70 a 23.
- My jsme ve 23? - Vedle recyklačního.
- Dobře. - Hele, má to jeden háček.
Promiňte. Vím, že je pozdě.
Stalo se něco?
Chtěla jste vidět zprávu o čištění šerifky Nicholsové,
než ji odevzdám.
Nepočkalo by to?
Mluvil jsem s pěti členy jednotky, co Nicholsovou zatýkali.
Čtyři tvrdili, že chtěla ven.
Ale jeden ne?
Pátá členka řekla, že se soustředila jen na svoji práci.
Prý jestli to ostatní tak slyšeli, tak to šerifka nejspíš řekla.
Ale jistý si nejste.
Když jsem Nicholsovou vedl po schodech, tvrdila, že to neřekla.
Počkejte. To zmiňujete až teď?
Nevěděl jsem, jestli jí mám věřit.
Chtěl jsem mluvit s ostatními, ale pokud svědci pochybovali,
mělo před čištěním proběhnout vyšetřování.
- Tak to... - Stojí v Dohodě.
Já vím.
- Mám udělat ještě... - Ne.
Já to vyřídím.
Děkuju za upozornění, šerife.
Dobrou noc.
Knoxi.
Shirley, hned se vraťte domů.
- Vydejte nám Teddyho a půjdeme. - To neuděláme.
Odkud máš ty gorily?
- Gorily? No tak, Shirl. Jsou to zástupci. - Ti s helmama ne.
Nemůžete ho osvobodit z vazby!
- Pusť ho! - Pusťte Teddyho!
Policie. Vykliďte prostor!
Takoví my nejsme!
Teď už možná jsme!
Pusťte Teddyho!
Hele, všichni chceme to samý.
Teddyho zpátky.
- Pusťte Teddyho! - Hele...
- Pusťte ho! - Ne!
Co to děláš?
Dozadu s ním!
- Coope? - Coopere!
To je dobrý.
- Jsi v pořádku, Coope. - Coope.
- Hochu, jsi v pořádku. - Coope, jsme tu.
Jsi v pořádku.
Coope.
- Coope. - Je to dobrý. Je to v pořádku.
Chlapče?
Pomoc! Prosím!
JEDEN
PHOEBE WELLSOVÁ DŮVĚRNÉ
ORANŽOVÝ KÓD PACIENTCE ANTIKONCEPCI NEODSTRAŇUJTE.
MUSÍ VĚŘIT, ŽE ODSTRANĚNA BYLA.
Toho kreténa, co to začal, nikdo nezná.
Nebyl z mechanickýho.
A ten druhý?
Jo.
Narozený v mechanickým úseku.
Terry Cooper.
Fakt moc milej kluk.
On se jen...
Jen se snažil zastavit toho debila se zápalnou bombou.
Co potřebujete?
No, šéfe,
potřebujeme všechno.
Ale nejdřív...
potřebujeme vás.
Díky, žes přišla.
- Je tu bezpečno, žádný kamery ani uši. - Proč jsi nás to nenechal udělat?
Dostali bychom Teddyho a bylo by to.
Vážně? Napořád byste ho schovávali?
Přišli jsme o Coopera.
Nemůžu tomu uvěřit.
Ani já ne.
No tak. Ať si nezraníš nohu.
Prašti si do mě.
Sakra.
Já nemyslel, že to uděláš.
Ani já ne.
Shirl...
nejsi jediná, koho to vzalo.
O Jules jsi nepřišla jen ty.
Nejsem si jistá, že jsme o ni přišli.
Jsou to už dva dny.
Nevíme, co za tím kopcem viděla.
Možná je tam někde naživu.
Hele, já...
Dobře.
Taky strašně chci znát pravdu,
ale takhle na to jít nemůžeme.
Tak jak?
Pamatuješ, jak jsme to tam jako malí prozkoumávali?
Pamatuješ na tu zeď se jmény?
Jo?
Nevěděli jsme, co znamenají.
Ale teď už to asi vím.
Jednoho rána za úsvitu vypnu obrazovky v jídelně
kvůli běžné údržbě
a taky všechny kamery v kanceláři šerifa.
Odemknu přechodovou komoru
a pak budeš mít pět minut na cestu za kopec
z dohledu, než obrazovky zase zapnu.
Určitě to chceš?
Kdy dostanu oblek?
Jako vedoucí úseku IT mám svůj vlastní.
Možná ho pro tebe můžeme upravit.
Ty máš tři metry.
No tak bude nejlepší, když si necháš udělat svůj vlastní.
Řeknu, že je pro můj budoucí stín.
Normálně posílají tým, co člověka změří,
ale tohle zůstane mezi námi,
tak to udělám já.
Změřím tě já.
Začíná se pažemi.
Takhle...
Nemusíš to zapisovat?
Ne.
Bernarde.
Ano?
Můžu se na něco zeptat?
Byla jsem užitečná?
Můžu mluvit jen s tebou.
Potřebuješ jen s někým mluvit.
Můj názor není nezbytný ani potřebný.
Je nezbytný i potřebný.
Přesto ho ignoruješ.
Měl jsi propustit toho muže, co udělal graffiti v mechanickém.
Byl propuštěn.
Ale nejdřív si zápalné bomby a přestřelka vyžádaly dva životy.
- To ty? - Ne.
Opravdu? Je to jako z Předpisů.
Přiměj je k odvetě,
což vyvolá protimechanické nálady v silu,
a ty budeš moct povstání potlačit.
Já to nebyl.
Určitě?
Tobě bych nelhal.
- Vždyť už jsi mi lhal. - O čem?
Juliette Nicholsová nechtěla jít ven, že ne?
Ne.
Už ty potřebné míry máš?
Ano.
Tak můžeš odejít.
Bez mého obleku se nevracej.
Sólo? Měls pravdu.
Je to pod vodou, ale asi si poradím.
Když se ponořím,
můžu jít o patro níž,
projít skrz byty a do uličky,
ale musím zkonstruovat něco, co mi bude přivádět vzduch.
Takže ty to budeš muset obsluhovat, až budu tam dole.
Sólo?
Potřebuju pomoct.
Nemůžu odtud vyjít!
Ale už jsi předtím vyšel.
Já vím... Hele...
Ta těla na chodbě...
Nesmím ty dveře otevřít.
Dal jsi mi jídlo. Kvůli tomu jsi ty dveře otevřel.
- Jo. - Jo?
Když jsi tady, neotevírám.
Hele, nechci na tebe tlačit.
Nemusím vědět, co se tu stalo, ano?
Chápu to.
Nechceš o tom mluvit
a přišel jsi ve svém životě o všechny.
Ale musím se vrátit. Musím se tam vrátit, víš?
Rozumím, že nesmíš otevírat...
- Je to moje práce. - Potřebuju pomoc.
Jasný?
Musíš mi pomoct zachránit mo...
Deset tisíc lidí, Sólo.
Deset tisíc lidí.
To, co se tu stalo, to neodčiní, ale kdybych se dostala domů...
Když mi pomůžeš dostat se domů,
tak snad zabráníme tomu, aby se tam stalo totéž, co tady.
Ale já...
Já tě sakra potřebuju.
Prosím.
Nejde to.
„Dřív nebo později se dovnitř dostaneme.“
DŘÍV NEBO POZDĚJI SE DOVNITŘ DOSTANEME
Tak jo.
Já to chápu.
To nevadí. Chápu to.
Díky za to jídlo, tak...
Uvidíme se pak.
Počkej!
Co uděláš?
Nevím. Já...
Na něco už přijdu.
Jak se cítíte?
Jsem nadšená.
Nervózní.
Ne, myslím, jestli to máte umrtvené. Cítíte to?
Pardon.
Je to umrtvené.
Dobře.
Nemusíte být nervózní.
Za chvilku to bude hotové.
Pane doktore.
Jsme za všechno opravdu moc vděční.
Jsme si naprosto vědomi, že jsme tuhle možnost dostali,
protože vaše dcera...
Děkuju.
Snad to bude holčička.
Můžete začít pracovat na miminku.
Ne, nehýbat.
Zašiju vám to a můžete jít.
Neodcházej!
Vypadám blbě?
Ne. Jen jsem si tě představovala jinak...
Nikdy jsem nešel tak daleko.
Je to tu tak velký. Je...
Zdá se, že je tu tolik prostoru.
Chceš vidět víc?
Jo.
Dobře. Kam půjdeme?
Chceš jít nahoru?
Nahoru?
Tak jo.
Pojď.
Jo. Opatrně.
Hej.
- Je to dobrý. Hej. - Nech mě.
- Ne! - Hej.
Ne. Ublížila jsem ti? Dobrý?
- Ne! Jo! Tak nějak. - Bo... Ne.
Ty za to nemůžeš.
- Promiň. - To nevadí.
Klidně seď.
Sedneme si.
Já budu tady.
Je to už strašně dávno.
Já vím.
Ty tu doopravdy jsi, co?
Jo.
Jo, jsem.
Překlad titulků: Veronika Ageiwa