HAZUGSÁG
Hé, hogy hívnak?
Juliette-nek.
Juliette? Mint a drámában?
Aha.
- Ti is ismeritek? - Igen.
Te honnan jöttél?
Odakintről, egy másik silóból.
Melyikből?
Van 50.
Ötven?
Igen, ez a 17-es.
A legközelebbiek a 15-ös, 16-os és 18-as.
Mennyi ideig sétáltál?
- Nem tudom, úgy... - Merre volt a nap?
Én nem... Ki...
Hallod, te ki vagy?
Hékás! Ne, várj!
Figyelj, szívesen beszélek,
de neked is mondanod kell valamit!
A nevem Szóló.
Szóló?
Aha.
Milyen Szóló?
Csak simán Szóló.
Mert tök egyedül maradtam.
Innen a Szóló.
És az emberek nem kényszerből mentek ki.
Ők döntöttek így.
És amikor kimentek, az egy szép nap volt.
Mindenki mosolygott, de aztán megint elkezdett kavarogni a por,
és szerintem a méreg elült egy kicsit, majd visszajött,
elég sok, és emiatt halhattak meg.
De aki kimegy, az három percen belül meghal.
Akkor hogyan maradtak életben olyan sokáig?
Nem tudom. Te hogyan?
Volt rajtam egy ruha, és...
Hé, téged is kiküldtek, mint Ront?
- Ront? Ki az a Ron? - Hát Ron Tucker.
A takarító, aki nem takarított.
Azt hitte, biztonságos a kinti világ. Ki akart menni.
De amikor kiment, nem takarított.
Csak... Csak felírta a lencsére, a porba, hogy „hazugság”.
Aztán kisétált a látóterünkből.
Két nappal később a képernyőre is ráfestették, hogy „hazugság”,
az ő feliratára, ekkor tört ki a harc.
Így Russell ide rendelt.
Russell az IT vezetője volt. Én meg a tanonca.
És Russell azt mondta nekem: „Senkit semmilyen esetben
nem engedhetsz be a terembe... de soha.”
De miért ment ki mindenki?
Azt hitték, biztonságos.
Mert az a pasas azt mondta? Azért...
Nem, hanem mert nem látták meghalni.
Nem látták meghalni.
Emiatt azt hitték, hogy még életben van.
Aztán mindenki kiment?
Aha.
Mi az?
Én sem takarítottam!
A ruha... Vissza kell mennem!
Várj! Mi van?
HUGH HOWEY A SILÓ CÍMŰ KÖNYVSOROZATA ALAPJÁN
A SILÓ
- Hagyd békén! - Anya...
Anya! Menj haza!
Nyugodj meg! Nem lesz bajom!
Teddy!
Tőrbe csalták. Ők fújták fel a falfirkát.
Nem csalták tőrbe.
Ő tette. Megmondtam neki, hogy büszkévé tett.
Ez a mi otthonunk.
A mi falaink. Azt fújunk rájuk, amit szeretnénk.
Csakhogy elkapták.
Tudjuk, mitől félsz, Evelyn.
Hogy mire képesek.
Biztosan példát akarnak statuálni egy Gépésszel.
De mi nem hagyjuk.
- Igaz? - Nem hagyjuk.
- Ugye? - Nem.
Nem hagyjuk nekik.
SZERVERTEREM
Miért jöttünk ide?
Arra gondoltam, kezdhetnénk A Renddel.
Én pont hogy felejteni akartam.
Elsősorban azt.
A REND
De van, ami megmaradt.
„Sikertelen takarítás esetén készüljetek a háborúra!”
És a graffiti...
Meg kéne előznöd a falfirkákat.
Főleg, ha a lázadást segítik elő.
Akárcsak „bármi, ami azt élteti,
- aki nem takarított.” - „...nem takarított.”
Letartóztattál már valakit a graffitik miatt?
Egy férfit a Gépészektől.
Mit írt fel?
Azt, amit tegnap is láttam.
Juliette él.
Kamera buktatta le?
Nem, valaki beárulta.
A 120-as szint alatt a legtöbb kamerát kiütötték.
Nichols szólhatott nekik.
Ő honnan tudott a kamerákról?
Szerintem magától jött rá.
Nem semmi a nő.
Számomra teljesen kiszámíthatatlan.
Csak kétszer láttam.
Nekem nem tűnt úgy, mintha ki akarna menni.
Lebukott egy vörös szintű maradvánnyal.
Egy lázadás előtti meghajtóval.
Mi volt rajta?
Azon a 200 éves takarítós videón kívül, amit Nichols felvillantott,
nem tudom. Megsemmisítettem.
Tényleg azt mondta, hogy ki akar menni?
- Úgyis kiment volna. - De ki is mondta?
Igen. Kimondta.
Ha legközelebb letartóztatsz valakit a graffitik miatt,
az legyen a Felső Szintekről vagy a Középtájról!
A Rend szerint...
A Rend szerint a Gépészeket kell okolni, majd mindenkit ellenük uszítani.
Jól tudom.
De Juliette...
más volt.
Eddig még senki sem tett ilyet.
Ezért nem A Rend szerint kell gondolkoznod.
Nem mondom, hogy könnyű lesz.
Olyan ez,
mintha egy teljesen új színt kellene feltalálnod.
De azért próbáld meg!
És engedd el azt a letartóztatott Gépészt!
Legyél könyörületes!
És ha most nem bánod, szeretnék végre elhúzni innen.
- Juliette a 17-es Silóba ment? - Oda.
- Van esély a túlélésére? - Csekély.
Az a siló már régóta halott.
Már azelőtt így volt, hogy a tanoncom lettél.
Baszki!
RON TUCKER ÉL
KI AKARUNK MENNI
Mi a helyzet a letartóztatottakkal?
Akik láthatták, amit Nichols tett ki a képernyőikre.
Mindet begyógyszerezték.
Azt mondjuk, szorongás ellen.
És az a két ember, aki Nicholsnak segített?
Patrick Kennedy és Danny Bly.
A Bírák elkülönítőjében vannak.
- Ők is kaptak gyógyszert? - Nem.
Miért?
Én nem értem, miért kell ilyen szorosra húzniuk.
Így, ni!
Jobb már?
Tudja, ki vagyok?
Téged mindenki ismer, Sims.
Te vagy a gyerekek mumusa, ha nem eszik meg a répát.
A répa egészséges.
Én meg szoktam enni.
Akkor elengedsz?
Ennél azért többre lesz szükségem.
Igazán?
Mit adhatnék még?
Már elvettétek tőlem Dorist.
A feleségét?
Igen, őt, te faszfej!
Mást már nem tudsz elvenni tőlem.
És láttam egy s mást.
Tudok dolgokat.
Tudom, hogy egy nagy hazugság az egész.
Szóval ugorhatnánk arra a részre, amikor kést döfsz a szemembe?
Nem kell feltétlenül meghalnia.
Ne ködösíts már ennyit,
áruld el, mi a faszt keresek itt!
Van egy gyógyszer.
Amitől feled az ember.
De mit?
Kezdetben azt, amit mi akarunk elfeledtetni.
Kis dózisban az utóbbi heteket.
És nagyobb dózisban?
Az visszarepíti a Doris előtti időkbe.
Az hogy nézne ki?
Akkor... Csak keringenék céltalanul, a feleségemet keresve?
Nem. Ha tényleg létezik ez a gyógyszer, az egészet kihagyom.
Én 22 évet akarok visszamenni.
A megismerése előttre.
Ezt akarom. Mert úgy könnyebb.
El tudjuk intézni.
Csak előtte kérünk valamit.
Szép, ugye?
Mi volt ez?
Nem tudom.
Azért hívattam ide, mert...
Befejezte már a jelentését Nichols seriff takarításáról?
Majdnem. Még egy szemtanú vallomása kell.
Miss Nichols mondta, hogy ki akar menni?
A polgármester,
Mr. Sims és az ötből négy rohamrendőr szerint igen.
Hamarosan beszélek az ötödikkel.
Akkor nem is tartom fel.
Bírónő...
szindrómás vagyok.
Sims említette, hogy felmentést kap.
Támogatom a döntését.
Ideje megszabadulnunk a stigmától, amiről az Egyezmény tehet...
a hátrányosan megkülönböztető kifejezéseivel.
Tudja, kering egy elmélet a szindrómáról.
Miszerint nem vérbetegség, nem is vitaminhiány okozza,
egyszerűen így reagál a test egy természetellenes helyzetre.
Az embert nem arra tervezték, hogy a föld alatt éljen.
Itt egyikünk sem sétált egyenes vonalban 60 méternél többet.
Juliette Nicholst leszámítva.
Ha befejezi a jelentését...
nekem hozza el először!
Hé!
Mi ez?
Nyisd ki!
De mi ez?
Csirkeragu.
Nem rossz.
Vagyis szerintem...
Már nem tudom, de eleinte ízlett.
Ó, az igen!
- Mi a baj? - Semmi.
Csak... Basszus, te aztán éhes voltál!
Nincs ruha?
Hát, találtam öveket, ilyesmiket,
meg volt háromméternyi anyag, ami megmaradt.
Az nem elég két ruhához.
Az enyémet széttéptem.
Hát, a ruhákat csak összevarrták az S teremben.
Maga az anyag a Létfontosságú Ellátmányban van.
Csak az...
Víz alatt van?
Remélem, nem ázott el!
Tessék?
Remélem...
Mi?
- Én... - Tudom,
csak... csak viccelődni próbáltam.
Kicsit berozsdásodtam, bocsi!
- Juliette? - Aha?
Miért nem takarítottál?
- Mert megmondtam, hogy nem fogok. - Mindenki ezt mondja.
Rájöttem, miért takarítanak az emberek.
Tudod...
végül... azért takarítanak, mert amikor kimennek...
meglátják a gyönyörű eget, a gyönyörű fákat,
a füvet, a virágokat.
És úgy érzik, muszáj megtenniük.
Meg akarják mutatni a bentieknek, milyen is valójában.
Hogy milyen szép.
- De te mégsem tetted. - Nem.
Nem, mert hazugság az egész.
Az, mert láttam egy felvételt egy takarításról.
Ott volt egy csomó állat,
amik átvágtak az égbolton...
Madarak. Madaraknak nevezik őket.
Értem. Tehát kimentem, és megláttam a madarakat.
És pontosan ugyanúgy mozogtak, mint azon a felvételen.
Egy az egyben.
Így jöttem rá, hogy nem az ebédlő képernyője a hazugság,
hanem az, amit látok.
A sisakban.
- Nem tudom, hogy csinálják. - Fejlett számítógépes technológia.
Oké. De akkor is kurvára hazudtak.
Akkor minek takarítsak?
Így hát nem tettem meg.
Hanem elsétáltam.
Mentem, mentem,
de nem tudtam, hogy a tettem ilyen következményekhez vezethet.
- Azt nem tudtam. - Nem tudhattad.
Te miért vagy életben?
Mindenki más meghalt, de te mégis túlélted. Hogyan?
Hát... Ha nem élem túl, hogyan őrizzem a termet?
Jó, de mióta vagy odabent? Mi...
Egyedül vagy, és kajád is van, szóval...
Teszem a dolgom, őrzöm az ajtót.
Nem nyitom ki.
- Soha? - Soha.
Mert valaki nyilván be akart jutni...
Én szeretek olvasni, zenélni...
Szóló? Megkérdezhetem... hogy...
Ezek a holttestek az ajtó előtt
frissebbeknek tűnnek a többinél. Elárulod...
hogy mi történt?
Eddig nem sikerült ételt találnom, hálás vagyok érte.
Nagyon jólesett.
Köszönöm.
Nem kedveskedni akartam, csak azt, hogy megedd.
Miért?
Mert ha megeszed, akkor tudom, hogy tényleg létezel,
és nem csak képzelődök.
Képzelődsz?
Mi... Na... Ne, Szóló!
Én...
Ezt akkor kapta, amikor megmentette a gyerekeket attól az őrülttől.
Hogy is hívták?
Nem mondom ki.
Mintha nem létezett volna.
Helyes.
És ez...
Senki sem tudott olyan pontosan lőni, mint maga.
FEGYVERSZAKÉRTŐ LÖVÉSZETI DÍJ
Még mindig megy.
Persze, Reggie.
Lefogadom.
Köszönöm, hogy beugrott, Mr. Sims...
Hívjon csak Robnak!
Uram, képtelen vagyok rá...
Gondolom, az nem lepi meg, hogy visszahívják a nyugdíjazott rendőröket
a vészhelyzet miatt.
Ez így helyes.
Így van rendjén.
Inkább az lehet a meglepő, hogy leküldik a Gépészekhez.
Egy ilyen öreg embert?
Régóta ismerjük és segítjük egymást.
Behajtja a tartozásomat.
Kért öt percet Archie Brenttel.
Én tízet adtam.
Mondja, hogy nem kell sokáig lent maradnom!
Nem jó ott a levegő.
Egyáltalán nem kell sokáig.
Hé! Hé, főnök... Hahó! Beszélnünk kéne...
- Nem érek rá. - Ez... Ez fontos.
Megkértelek, hogy figyelj Shirley-re, derítsd ki, miben mesterkedik.
Erre mellé állsz.
Meglep, hogy tudom?
Azt hitted, csak téged kértelek meg?
Jó, ott...
Ott voltam, de... Ezért kell beszélnünk.
Köszönöm, hogy idáig feljött, Jean.
Tudom, hosszú az út.
Tudom, mit láttam! Nem hazudok!
Az Egyezmény a seriffről szóló részében kiköti,
hogy az ő dolga jelentést tenni a Bíráknak
minden egyes takarításról.
Ezért hívattam fel.
Én Nichols seriffet már csak letartóztatásban láttam.
De ön ott volt, amikor elfogták, igaz?
Így van.
A kukoricamezőn?
Igen, ott.
És mielőtt elfutott volna, mit mondott?
Nem tud aludni?
Nem. Kicsit késeire sikeredett az az utolsó kávé.
És ön?
Idegeskedek.
Nem hittem, hogy kapunk újabb esélyt a terhességi lottón,
de mivel kiment a seriff, holnap tartanak egy bónuszsorsolást
az előző kör számára.
A férjem szerint jobbak az esélyeink.
Sok szerencsét kívánok!
Rickkel annyira szeretnénk egy gyereket,
de nem tudjuk, egyáltalán érdemes-e vállalnunk a jelenlegi helyzetben.
Akik gyereket vállalnak, azok a remény miatt teszik.
Akik elültették ezeket a fákat, már nem érték meg, hogy megnőnek.
Önnek vannak gyerekei?
Aha.
És milyen érzés?
Az első gyerekünket...
már a megszületése előtt hallottam.
A nejem hasát hallgattam.
Az ember csak várja, hogy milyen lesz.
Hogy néz majd ki, hogyan megy, mosolyog és sír majd.
Aztán egy nap megszületik.
És tökéletes lesz.
Jobb lesz, ha lefekszek.
Phoebe Wells.
Pete Nichols.
- Ó, úgy sajnálom! - Ugyan!
- De amit mondtam... - Ne, ne!
Legalább lesz valami jó oldala is.
Remélem, kisorsolják önöket!
Köszönöm.
Indulok...
Jó éjszakát!
Hé!
- Mi ez? - Ó, szia! Várj!
Eszembe jutott valami.
A tűzoltók.
Igen? Mi van velük?
Nekik volt sisakjuk és ruhájuk. Meg...
oxigénpalackjuk. És bementek vele a füstbe.
Nem.
Azokat nem a kinti világra tervezték. Ne már!
Jó, de a takarítós ruhát sem.
Akár a tűzoltós ruhát is használhatnám.
Ez nem rossz ötlet.
Azt mondod?
- M... Mert nem voltam benne biztos. - Hol találom?
Hát, a tűzvédelmi felszerelést három helyen tárolták.
A Mérnököknél, a 70-es és a 23-as szinten.
- A 23-ason hol? - Az Újrahasznosítók mellett.
- Szuper. - De várj! Lehet, van egy kis gond.
Elnézést! Tudom, későre jár.
Történt valami?
Mondta, hogy elolvasná a jelentést Nichols seriff takarításáról,
mielőtt benyújtom.
Nem várhatott a dolog?
Öt rohamrendőrrel beszéltem, akik ott voltak Nichols letartóztatásánál.
Négyen azt állították, hogy ki akart menni.
Egy viszont nem?
Az ötödik... Ő azt mondta, hogy a munkájára figyelt.
Továbbá azt is, hogy ha a többiek állítják, akkor biztosan ez hangzott el.
De ön bizonytalankodik.
Amikor felkísértem Nichols seriffet, ő azt állította, hogy nem mondott ilyet.
Álljunk meg! Ezt miért most mondja?
Nem tudtam, hihetek-e neki.
Beszélni akartam a többiekkel, de ha a szemtanúk kételkedtek,
akkor hivatalos vizsgálatot kellett volna folytatni.
- Ezt írja... - Az Egyezmény. Igen.
Tudom.
- Van még bármi... - Nincs.
Innen átveszem az ügyet.
Köszönöm, hogy elmondta, seriff.
Jó éjt!
Knox!
Shirley, fordulj meg, menj haza!
- Előbb engedjétek el Teddyt! - Nem engedjük.
Hát ezek a verőemberek?
- Verőemberek? Ne már, Shirl! Helyettesek. - A sisakosak nem.
Nem vihettek el valakit letartóztatásból!
- Akkor engedjétek el! - Engedjétek el!
Rendőrök! Előre!
Mi nem ilyen emberek vagyunk!
De most már igen!
Engedjétek el!
Figyeljetek, ugyanazt akarjuk! Hogy Teddy kiszabaduljon.
- Engedjétek el! Engedjétek el! - Na...
- Engedjétek el! - Ne!
Mit csináltok?
Vigyétek hátra! Hátra!
- Coop? - Cooper!
Nyugalom!
- Semmi baj, Coop. - Coop!
- Öcskös! Öcskös, semmi baj! - Coop, itt vagyunk!
Rendben leszel!
Coop!
- Coop! - Nincs baj.
Nincs baj.
Öcskös?
Valaki segítsen! Kérem!
EGY
PHOEBE WELLS - NŐ BIZALMAS
A FOLYAMAT NARANCSSÁRGA BESOROLÁST KAPOTT
A PÁCIENS FOGAMZÁSGÁTLÓJA NEM TÁVOLÍTHATÓ EL. ERRŐL NEM TÁJÉKOZTATHATJÁK.
Senki sem ismeri azt a faszt, aki elkezdte.
Nem Gépész volt.
És a másik?
Ő igen.
Tősgyökeres Gépész.
Terry Cooper.
Aranyszívű gyerek volt.
Ő csak...
Ő csak meg akarta állítani a gyújtóbombás seggfejet.
Mire van szükségetek?
Hát, főnök,
lehetőleg mindenre.
De mindenekelőtt...
rád van szükségünk.
Köszönöm, hogy eljöttél.
Itt biztonságos. Se kamera, se figyelők.
Miért nem hagytad, hogy megtegyük?
Kiszabadítottuk volna Teddyt, nem lett volna semmi.
Biztosan? Hogy aztán örökre elbújtassátok?
Elveszítettük Coopert.
Nem hiszem el.
Én sem.
Na! Ne törd el a lábad!
Ha ütni akarsz valamit, üss engem!
Baszki!
Á, kurva élet!
Erre azért nem számítottam.
Én sem.
Shirl...
nem csak te vagy dühös.
Nem csak te veszítetted el Julest.
Szerintem meg nem veszítettük el.
Már két nap telt el.
Nem tudjuk, mit látott a domb tetején.
Lehet, még odakint van, és túlélte.
Figyelj...
Jól van. Jól van.
Én is ugyanúgy tudni akarom az igazságot,
de így nem folytathatjuk.
Hát akkor?
Emlékszel, hogy gyerekkorunkban idelent mászkáltunk?
Emlékszel a nevekkel teli falra?
Igen?
Akkor még nem tudtuk, mit jelent.
De most már sejtem.
Egyik hajnalban
leállítom az ebédlő képernyőit
karbantartás címén,
majd a Seriffiroda kameráit is.
Kinyitom a légzsilipet,
aztán öt perced lesz feljutni a domb tetejére,
a látómezőn kívülre, mielőtt mindent visszakapcsolok.
Biztosan ezt akarod?
Mikor kapom meg a ruhámat?
Nos, az IT vezetőjeként van egy saját ruhám.
Arra gondoltam, átalakíthatnánk azt.
De te óriás vagy.
Ezért is jön jól a saját.
Azt mondom majd, hogy egy lehetséges tanoncomnak lesz.
Normál esetben küldenek valakit levenni a méreteket,
de erről most csak ketten tudunk.
Megcsinálom én.
Lemérlek.
A karral kezdik.
Így...
- Nem kéne leírnod? - Nem.
- Bernard! - Igen?
Kérdezhetek valamit?
Segítségedre vagyok?
Egyedül veled beszélhetek.
De csak beszélni akarsz.
A véleményem már nem kell.
Dehogynem kell.
Mégis elutasítod.
Azt mondtam, engedd ki a Gépészt, aki összefirkálta a falat.
Elengedték.
Miután egy gyújtóbomba és egy lövöldözés két ember életét követelte.
- Te álltál mögötte? - Nem.
Biztos? Mert olyan, mintha A Rendből vették volna.
Bosszút kell szítani,
ami Gépész-ellenes hangokhoz vezet,
így letörhető lesz a lázadás.
- Nem én álltam mögötte. - Biztosan?
Nem hazudnék neked.
- Mégis megtetted. - Miért?
Juliette Nichols nem kérte, hogy kimehessen, igaz?
Nem kérte.
Minden méretet megjegyeztél?
- Meg. - Akkor most már elmehetsz.
Vissza se gyere a ruhám nélkül!
Szóló? Szóló, igazad volt.
Elárasztotta a víz, de szerintem meg tudom oldani.
Ha lemerülnék,
lejjebb jutnék egy szinttel,
és akkor a lakásokon keresztül
beúszhatnék a sikátorokba.
De kelleni fog valami, ami levegőt juttat el hozzám.
Azt pedig neked kell működtetned, amíg lent vagyok.
Szóló?
Segítened kell!
Nem jöhetek ki!
De már voltál kint.
Tudom... Figyelj...
Ez a két holttest itt...
Nem szabad kinyitnom az ajtót.
Adtál nekem ételt. Ahhoz ki kellett nyitnod az ajtót.
- Ki. - Igaz?
Nem nyitom ki az ajtót, amíg itt vagy.
Figyelj, nem akarok semmit erőltetni!
Nem kell tudnom, hogy mi történt itt.
Megértem.
Tudom, nem akarsz róla beszélni,
és mindenkit elveszítettél az életedben.
De vissza kell mennem.
Vissza kell mennem, érted?
Tudom, nem nyithatod ki az ajtót...
- Ez a dolgom. - De muszáj, segítened kell!
Rendben? Segítened kell, hogy megmenthessek...
10 000 embert, Szóló.
Tízezer életet.
Figyelj, tudom, ez nem teszi semmissé azt, ami itt történt,
de ha hazajuthatnék...
Ha segítesz hazajutni,
akkor megakadályozhatjuk, hogy ott is megtörténjen.
De...
ehhez kicseszettül kellesz.
Szépen kérlek!
Nem tehetem.
„Előbb-utóbb úgyis bejutunk.”
ELŐBB-UTÓBB ÚGYIS BEJUTUNK
Jól van.
Megértem.
Semmi baj. Megértem.
Köszönöm az ételt, majd...
Majd találkozunk.
Várj!
Most mire készülsz?
Nem tudom. Majd...
Majd kitalálok valamit.
Milyen érzés?
Izgatott vagyok.
Izgulok.
Nem, arra gondolok, zsibbad-e. Ezt érzi?
Bocsánat!
Elzsibbadt.
Remek.
Ne féljen! Nincs miért.
Seperc alatt végzünk vele.
Dr. Nichols!
Szeretnénk, ha tudná, mennyire hálásak vagyunk önnek.
Nagyon is tisztában vagyunk azzal, hogy ez a lehetőség
- csakis a lánya miatt jött létre... - Köszönöm.
Remélem, kislányuk születik!
Most már jöhet a baba!
Ne! Még várjon!
Pár öltés, és már szaladhat is!
Ne menj el!
Ijesztő vagyok?
Nem. Csak...
Csak máshogy képzeltelek el...
Még sosem jöttem ki idáig.
Annyira nagy! M...
Mennyivel több hely van idekint!
Szeretnél többet látni?
Aha.
Jó. Hová szeretnél menni?
Fel?
Fel? Jól van.
Gyere!
Úgy! Óvatosan!
Hé!
- Semmi baj. Na! - Állj!
- Ne! - Hé!
Ne! Ne! Fájt? Jól vagy?
- Nem! De! Valamennyire. - Ó, ne... Ne, ne!
Nem a te hibád.
- Sajnálom. - Semmi baj.
Ülj le!
Le is ülhetünk.
Itt vagyok.
Már rég voltam idekint.
Tudom.
Te tényleg itt vagy, igaz?
Igen.
Igen, itt.
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra