MELAI
Koks tavo vardas?
Džuljeta.
Džuljeta? Kaip tame spektaklyje?
Taip.
- Jis čia irgi žinomas? - Taip.
Iš kur tu?
Atėjau iš lauko, iš kitos šachtos.
Kurios šachtos?
Jų yra penkiasdešimt.
Penkiasdešimt?
Taip, šita yra septyniolikta.
Tad arčiausiai yra 15-a, 16-a ir 18-a.
Ar toli tau teko eiti?
- Nežinau, gal... - Kur buvo saulė?
Aš ne... Kas...
Klausyk, kas tu toks?
Ei. Ne, palauk!
Klausyk, noriu pasikalbėti,
bet ir tu turi man ką nors pasakyti... Turi kažką papasakoti.
Mano vardas – Solas.
Solas?
Taip.
O pavardė?
Aš tiesiog Solas.
Nes esu čia vienui vienas.
Taigi, esu Solas.
Ir niekas nevertė jų visų išeiti.
Jie patys nusprendė išeiti.
Ir kai jie tą padarė, buvo graži diena.
Visi šypsojosi, bet tuomet vėl pakilo dulkės,
ir manau, kad nuodai buvo kiek atsitraukę, bet tuomet sugrįžo,
didele koncentracija, tada jie visi ir mirė.
Bet žmonės, kurie išeidavo valyti, jie mirdavo per tris minutes.
Tad kaip jie galėjo išgyventi ilgiau?
Nežinau. O kaip tu išgyvenai?
Aš buvau su kostiumu ir...
Tave išsiuntė kaip Roną?
- Roną? Kas tas Ronas? - Ronas Takeris.
Valytojas, kuris nenuvalė.
Jis manė, kad išeiti saugu. Jis norėjo išeiti.
Bet išėjęs jis nenuvalė.
Jis tik užrašė žodį „melai“ ant purvino objektyvo.
Tuomet užėjo už kampo ir dingo.
O tuomet po dviejų dienų jie uždažė ant ekrano žodį „melai“,
ten, kur buvo užrašęs jis, ir tada prasidėjo kova.
Tad Raselas atvedė mane čia.
Raselas buvo IT vadovas. Aš buvau jo mokinys.
Ir Raselas man pasakė:
„Kas benutiktų,
niekad nieko neįsileisk į saugyklą... niekada.“
Bet kodėl visi išėjo?
Nes jie galvojo, kad saugu.
Nes tas vyrukas pasakė, kad saugu, tad jie tiesiog...
Ne, todėl, kad jie nepamatė, kaip jis mirė.
Jie nepamatė, kaip jis mirė.
Tad jie pamanė, jog galbūt jis liko gyvas.
Ir tuomet visi išėjo?
Taip.
O kas?
Aš nenuvaliau, bliamba.
Kostiumas... Turiu grįžti.
Palauk! Ką?
PAGAL HUGH HOWEY KNYGŲ SERIJĄ „ŠACHTA“
- Patrauk nuo jo rankas! - Mama...
Mama! Eik namo!
Viskas bus gerai! Man viskas bus gerai!
Tedi!
Jį pakišo. Jie patys nupiešė tą grafitį.
Niekas jo nepakišo.
Jis tikrai nupiešė. Pasakiau jam, kad didžiuojuosi juo.
Čia, apačioje, mūsų namai.
Čia – mūsų sienos, ir mes galime ant jų piešti, jei norime.
Tik jie jį suėmė.
Visi žinome, ko tu bijai, Evelina.
Visi žinome, ką jie gali padaryti.
Jie nori iš ko nors Mechanikos skyriuje padaryti pavyzdį.
Bet nesuteiksime jiems progos.
- Tiesa? - Taip.
- Ar suteiksime? - Ne.
Neleisime, kad tai būtų tavo sūnus.
SERVERINĖ
Taigi, ko iš manęs reikia?
Manau, turime pradėti nuo „Santvarkos“.
Stengiausi viską pamiršti.
Ypač šitą.
„SANTVARKA“
Bet kai kurie dalykai nesikeičia.
„Jei valymas neįvyksta, ruoškitės karui.“
Ir grafitis.
Turėtum užtikrinti, kad jų nebūtų.
Ypač tokių, kurie palaiko sukilimą.
Ar „Bet ką, kas šlovina
- žmogų, kuris nenuvalė.“ - „...kuris nenuvalė.“
Ar ką nors suėmėte dėl grafičių?
Vieną žmogų iš Mechanikos skyriaus.
Ką jis užrašė?
Tą patį, ką matėme vakar.
Džuljeta gyvena.
Pamatėte jį per kameras?
Ne, mums pasakė.
Daugelis kamerų žemiau 120-ojo aukšto buvo atjungtos.
Nikols turbūt jiems liepė.
Kaip ji sužinojo apie kameras?
Panašu, kad pati susiprato.
Ji buvo neeilinė, tiesa?
Nepateko į mano akiratį.
Susitikau su ja tik du kartus.
Tikrai nesitikėjau, kad ji pareikš norą išeiti.
Ji buvo sučiupta su draudžiamiausia relikvija.
Standžiuoju disku iš laikų iki maišto.
Kas jame buvo?
Be 200 metų senumo valymo įrašų, kuriuos Nikols peržiūrėjo,
nežinau. Aš jį sunaikinau.
Ar ji pasakė, kad nori išeiti?
- Ji būtų išėjusi bet kokiu atveju. - Bet ar ji tą pasakė?
Taip. Ji tą pasakė.
Kitą kartą, kai ką nors suimsi dėl grafičių,
žiūrėk, kad jie būtų iš viršutiniųjų arba viduriniųjų.
„Santvarkoje“ parašyta...
„Santvarka“ liepia apkaltinti Mechanikos skyrių, nuteikti visą Sailą prieš jį.
Žinau.
Bet Džuljeta...
ji buvo nepaprasta.
Niekas nieko panašaus nebuvo padaręs.
Tad reikia mąstyti plačiau nei parašyta „Santvarkoje“.
Nesakau, kad bus lengva.
Tarsi mėgintum
sugalvoti spalvą, kurios niekad nesi matęs.
Tačiau pamėgink.
Ir paleisk tą žmogų iš Mechanikos skyriaus, kurį suėmei.
Parodyk malonę.
O dabar, jei neprieštarausi, norėčiau dingti iš čia.
Džuljeta nuėjo į 17-ą šachtą?
Taip.
Ar ji gali ten išgyventi?
Mažai tikėtina.
Ta šachta jau seniai nebeveikia.
Dar prieš tai, kai tapai mano mokine.
Šūdas.
RONAS TAKERIS GYVENA
MES NORIME IŠEITI
Kaip sekasi su žmonėmis, kuriuos prašiau suimti?
Tais, kurie galbūt matė, ką Nikols įkėlė į jų kompiuterius.
Jie visi girdomi vaistais.
Jiems sakoma, kad nuo nerimo.
O tiedu, kurie padėjo Nikols?
Patrikas Kenedis ir Denis Blajus.
Jie – Teismyno izoliatoriuje.
- Jiems vaistai jau sugirdyti? - Ne.
O kas?
Nežinau, kodėl juos taip stipriai suriša.
Štai.
Viskas gerai?
Ar žinai, kas aš toks?
Visi žino, kas tu toks, Simsai.
Tėvai gąsdina vaikus tavimi, kai jie nenori valgyti brokolių.
Vaikams sveika valgyti brokolius.
Aš tai valgau.
Paleisi mane?
Ne taip lengvai.
O taip.
Ką dar galiu tau duoti?
Jau atėmei Doris.
Tavo žmoną?
Taip, mano žmoną, subingalvi.
Daugiau nieko nebegali iš manęs atimti.
Ir aš mačiau.
Aš žinau.
Žinau, kad viskas tėra suknistas melas.
Tai gal nesivarginkim ir pereikim prie tos dalies, kai įsmeigi peilį man į akį?
Ne visi, kurie ką nors žino, turi mirti.
Gal gali nustoti kalbėti mįslėmis, bliamba,
ir pasakyti, kokį velnią aš čia veikiu?
Yra tokie vaistai.
Jie priverčia pamiršti.
Ką pamiršti?
Pradėsime nuo to, ką mes norime, kad pamirštum.
Nedidelė dozė ištrins iš atminties kelias paskutines savaites.
O didelė dozė?
Galime sugrąžinti tave į laikus, kai Doris dar buvo gyva.
Ir kaip tai veiktų?
Ką aš... Ieškočiau, kur ji dingo?
Ne. Jei tie vaistai tikrai veikia, noriu daugiau.
Noriu sugrįžti į laikus prieš 22 metus.
Kai dar jos nepažinojau.
Noriu, kad tą padarytum. Nes taip bus lengviau.
Galime tą padaryti.
Bet pirmiausiai tu turėsi mums kai ką padaryti.
Gražu, tiesa?
Kas čia buvo?
Nežinau.
Paprašiau užeiti, nes...
Ar užbaigei ataskaitą apie šerifės Nikols valymą?
Beveik.
Man reikia dar vieno liudininko parodymų.
Ar panelė Nikols pasakė, kad nori išeiti?
Pasak mero,
pono Simso ir keturių iš penkių karių, kurie ten buvo, ji pasakė.
Netrukus kalbėsiu su penktuoju.
Tuomet negaišk.
Gerb. teisėja...
man – Sindromas.
Simsas pasakė, kad buvo išduotas leidimas.
Palaikau jo sprendimą.
Metas nuplauti dėmę, kurią uždėjo
kelios diskriminuojančios Pakto eilutės.
Žinai, yra teorija, kas sukelia Sindromą.
Juo susergama ne dėl pakitusio kraujo ar vitaminų trūkumo,
tai yra natūrali žmogaus reakcija į nenatūralią situaciją.
Žmonės neturėtų gyventi po žeme.
Nė vienas iš mūsų nenuėjome tiesia linija toliau nei 60 metrų.
Išskyrus Džuljetą Nikols.
Kai užbaigsi ataskaitą apie jos valymą...
pirmiausia parodyk man.
Ei!
Kas ten?
Atidaryk.
Kas čia?
Vištienos troškinys.
Neblogas.
Nežinau...
jau nebežinau, bet pamenu, iš pradžių jis man patiko.
O šūdas.
- Kas? - Nieko.
Tik, oho, tu tikrai alkana.
Kostiumo neradai?
Suradau, tipo, diržų ir panašiai,
3 metrus medžiagos, kuri dar buvo sveika.
Neužteks pasiūti kostiumą ir dar mano kostiumą.
Suplėšiau jį į skutelius, tad ne.
Kostiumai buvo laikomi tik S patalpoje.
O medžiaga kostiumams – Svarbiausių atsargų skyriuje.
Bet dabar viskas...
Po vandeniu?
Tikiuosi, nesušlapo.
Atsiprašau, ką?
Tikiuosi, jie...
Ką?
- Aš... - Žinau,
aš tik norėjau pajuokauti.
Bet senokai to nedariau, atleisk.
- Džuljeta? - Ką?
Kodėl tu nenuvalei?
- Nes pasakiau, kad nevalysiu. - Taip, visi taip sako.
Supratau, kodėl žmonės valo.
Žinai...
žmonės... jie galiausiai nuvalo, nes kai išeina į lauką, jie...
jie išvysta gražų dangų, gražius medžius
ir žolę, suknistas gėles.
Juos apima jausmas, kad turi tą padaryti.
Jie nori, kad likusieji viduje pajaustų, kaip viskas atrodo.
Kaip lauke gražu.
- Taip, bet tu nenuvalei. - Ne.
Ne, nenuvaliau, nes tai – nesąmonė, bliamba.
Nesąmonė, nes mačiau kito valymo įrašą,
kuriame buvo matyti būrelis kažkokių būtybių,
skraidančių danguje...
Paukščiai. Jie vadinami paukščiais.
Gerai. Tad kai išėjau į lauką, pamačiau tuos paukščius, aišku?
Bet jie judėjo
lygiai taip pat kaip tie, kuriuos mačiau kitame valyme.
Visiškai taip pat.
Tad supratau, kad melas buvo įrašytas ne kavinės ekrane,
o vaizde, kurį mačiau aš.
Šalme.
- Nežinau, kaip jie tą padaro. - Su labai pažangiais kompiuteriais.
Taip, žinoma. Bet juk tai buvo melas, ar ne?
Tad kodėl turėčiau valyti?
Ne, aš nevaliau.
Aš nuėjau.
Ėjau ir ėjau,
ir negalvojau, kad tai, ką darau, gali nuvesti prie to, kas nutiko čia.
- Šito aš nežinojau. - Ir negalėjai žinoti.
Kodėl tu išgyvenai?
Visi mirė, bet tu išgyvenai. Kaip?
Jei nebūčiau išgyvenęs, kas prižiūrėtų saugyklą?
Ne, bet kiek laiko tu čia esi? Kaip...
Vienas, kaip sakai, ir turi maisto, tad...
Aš tik dirbu savo darbą. Neatidarau durų.
Neatidarau jų.
- Niekada? - Niekada.
Nes kažkas tikrai mėgino įeiti, tad...
Aš mėgstu skaityti, groti...
Solai? Ar galiu paklausti... Tie...
Tie kūnai už durų, koridoriuje,
ne tokie seni kaip kiti.
Taigi...
Kas nutiko?
Neturėjau maisto, tad ačiū tau.
Buvo labai malonu.
Ačiū tau.
Nenorėjau būti malonus. Tik norėjau, kad suvalgytum tą maistą.
Kodėl?
Nes jei suvalgysi maistą, tuomet žinosiu, kad tu tikra,
kad aš tavęs neįsivaizduoju.
Tu įsivaizduoji žmones?
Ką... Ne, Solai.
Aš...
Čia kai apsaugojai tuos vaikus nuo to bepročio.
Koks buvo jo vardas?
Niekad jo netariu.
Tarsi jo nė nebūtų buvę.
Gerai.
O šitas.
Joks karys neprilygo tavo taiklumui.
GINKLŲ EKSPERTAS TAIKLUSIS ŠAUDYMAS
Vis dar neprilygsta.
Tu teisus, Redži.
Tu teisus.
Dėkoju už apsilankymą, pone Simsai...
Gali vadinti mane Robu.
Ne, pone, negaliu...
Turbūt nenustebsi, bet dėl nepaprastosios padėties
mes sugrąžiname visus atsargos karius.
Tą ir reikia daryti.
Tą visi turime padaryti.
Tačiau gali nustebti dėl to, kad būsi išsiųstas į Mechanikos skyrių.
Siunčiate tokio amžiaus žmogų?
Mus sieja ilga istorija, esame daug vienas kitam padėję.
Kvieti už skolą.
Prašei penkių minučių akis į akį su Arčiu Brentu.
Daviau tau dešimt.
Tik pasakyk, kad Mechanikos skyriuje ilgai neužsibūsiu.
Ten kažkoks negeras oras.
Tikrai neužsibūsi.
Bose... Nepakalbėjome apie...
- Neturiu laiko. - Tai – svarbu.
Prašiau tavęs stebėti Širlę ir išsiaiškinti, ką ji rezga.
O tu prisijungei prie jos gretų.
Nustebai, kad tą žinau?
Manai, tik tavęs paprašiau ją stebėti?
Gerai, taip, aš...
Aš ten buvau, bet... Apie tai ir norėjau pasikalbėti.
Labai vertinu, kad iš taip toli atėjai, Džine.
Tikrai tolimas kelias.
Žinau, ką mačiau! Aš nemeluoju!
Taigi, Pakto skyriuje, kuriame aprašytos šerifo atsakomybės,
parašyta, kad šerifas privalo pateikti Teismynui ataskaitą
apie kiekvieną valymą.
Todėl tave ir pasikviečiau.
Šerifę Nikols pamačiau tik tada, kai ji buvo suimta.
Bet tu buvai šalia, kai ją suėmė?
Taip.
Kukurūzų lauke?
Taip.
Prieš pradėdama bėgti, ką ji pasakė?
Nesimiega?
Taip. Turbūt negerai pasirinkau laiką nebegerti kavos.
O jums?
Iš nervų.
Nesitikėjau gauti dar vieną galimybę laimėti gimdymo loterijoje,
bet, šerifei išėjus, rytoj surengs papildomą lošimą,
ir trauks iš tų pačių vardų, kaip praėjusį kartą.
Mano vyras man kartoja, kad dabar mūsų šansai didesni.
Linkiu sėkmės.
Mudu su Riku taip trokštame kūdikio,
bet galvojame, ar turėtume jo susilaukti,
žinant, kas čia dabar vyksta.
Kūdikis – tai viltis.
Žmonės, pasodinę šiuos medžius, negyveno tiek, kad po jais pasėdėtų.
Turite vaikų?
Ir koks tai jausmas?
Savo pirmagimę...
išgirdau dar jos nepamatęs.
Pridėjęs ausį prie žmonos pilvo.
Ištisus mėnesius galvoji, kokie jie bus.
Kaip atrodys, kaip vaikščios, šypsosis ir verks.
Ir vieną dieną su jais susitinki.
Ir jie būna tobuli.
Verčiau pamėginsiu užmigti.
Fibė Vels.
Pytas Nikolsas.
- Man labai gaila. - Viskas gerai.
- Ką prieš tai pasakiau... - Ne
Iš to bent jau išėjo kažkas gero.
Ir tikiuosi, kad laimėsite.
Ačiū.
Verčiau jau...
Labos nakties.
Ei.
- Ką? - Sveika. Palauk.
Aš čia pagalvojau.
Ugniagesiai.
Taip? Ką jie?
Jie turi šalmus. Jie turi kostiumus. Jie...
Jie turi deguonies balionus. Jie vaikšto dūmuose.
Ne.
Jie nepalaikys gyvybės lauke. Liaukis.
Taip, kaip ir valymo kostiumai.
Galėčiau panaudoti ugniagesių kostiumą.
Nebloga mintis.
Taip manai?
- Nes aš nebuvau toks tikras. - Kur jį rasti?
Priešgaisrinė įranga yra trijose vietose.
Inžinerijos skyriuje, 70-ajame ir 23-iajame.
- Kur 23-iajame? - Šalia Perdirbimo.
- Aišku. - Ne, gali būti bėdų.
Atsiprašau. Žinau, kad labai vėlu.
Kažkas nutiko?
Norėjote peržiūrėti mano ataskaitą apie šerifės Nikols valymą,
kol jos dar nepateikiau.
Nebuvo galima palaukti?
Pakalbėjau su penkiais kariais, kurie padėjo sulaikyti Nikols.
Keturi teigė, kad ji pasakė, jog nori išeiti.
Bet vienas – ne?
Penktoji... Jie sako, kad tiesiog dirbo savo darbą.
Jie sako, kad jei kiti girdėjo, kaip ji paprašė išeiti, tai taip ir buvo.
Bet tu nesi įsitikinęs.
Kai kalbėjausi su šerife Nikols
ant laiptų, ji pati man teigė, kad ji to nepasakė.
Palauk. Ir tu tą sakai dabar?
Nežinojau, ar galiu ja tikėti.
Aš norėjau pakalbėti su kitais, bet jei liudininkai turėjo abejonių,
apklausą reikėjo atlikti prieš Nikols išsiuntimą.
- Taip parašyta... - Pakte. Taip.
Žinau.
- Ar dar ką nors... - Ne.
Jau palik viską man.
Ačiū, kad atkreipei mano dėmesį, šerife.
Labos nakties.
Noksai.
Širle, apsisuk ir eik namo.
- Atiduok mums Tedį, ir eisime. - Nieko mes neatiduosime.
Iš kur gavai tuos galvažudžius?
- Liaukis, Širle. Jie šerifo pavaduotojai. - Tik ne tie su šalmais.
Negaliu leisti jums išsivesti suimtąjį!
- Tuomet paleisk jį! - Laisvę Tedžiui!
Policija. Pasitraukit!
Mes ne tokie!
Gal dabar mes tokie!
Laisvę Tedžiui!
Klausykit, visi norime to paties.
Visi norime, kad Tedis sugrįžtų.
- Laisvę Tedžiui! - Paklausykit...
- Paleiskit jį! - Ne!
Ką čia darot, ką?
Nuveskit jį į galą.
- Kupai? - Kuperi!
Viskas gerai.
- Viskas gerai, Kupai. - Kupai.
- Bičiuli. Tau viskas gerai. - Kupai, mes šalia.
Tau viskas gerai.
Kupai.
- Kupai. - Viskas gerai.
Viskas gerai.
Bičiuli?
Padėkite, kas nors! Prašau!
VIENERI
FIBĖ VELS – MOTERIS SLAPTA
ŠI PROCEDŪRA PRISKIRTA ORANŽINIAM SAILO KODUI
PACIENTEI NEGALIMA PAŠALINTI APSAUGOS NUO NĖŠTUMO.
PACIENTĖ TURI PATIKĖTI, KAD APSAUGA BUVO PAŠALINTA.
Niekas nepažįsta to asilo, kuris sukėlė riaušes.
Jie ne iš Mechanikos skyriaus.
O kitas?
Taip.
Gimė ir augo Mechanikos skyriuje.
Teris Kuperis.
Mieliausias vaikis pasaulyje.
Jis tik...
Taip, jis tik mėgino sustabdyti tą šūdžių su padegamąja bomba.
Ko tau reikia?
Bose,
mums reikia visko.
Bet pirmiausia...
mums reikia jūsų.
Ačiū, kad atėjai.
Čia mes saugūs, čia nėra kamerų, niekas nesiklauso.
Kodėl neleidot padaryti mums to, ką norėjom?
Būtume atsiėmę Tedį, ir viskas būtų buvę gerai.
Tikrai?
Būtumėte amžinai jį slėpę?
Netekome Kuperio.
Negaliu tuo patikėti.
Aš irgi.
Liaukis. Dar susižeisi koją.
Jei nori kam nors trenkti, trenk man.
Šūdas.
Tai šūdas.
Negalvojau, kad išties trenksi.
Aš irgi.
Širle...
ne tu viena pritvinkusi pykčio.
Ne tu viena praradai Džulsę.
Taip, nesu tikra, kad ją praradome.
Praėjo jau dvi dienos.
Nežinome, ką ji pamatė už tos kalvos.
Ji galbūt kažkur ten vaikšto.
Klausyk, aš...
Gerai.
Kaip ir tu, labai trokštu sužinoti tiesą,
bet tavo metodas mums nepadės.
Tuomet kaip?
Pameni, kaip vaikystėje čia viską tyrinėjome?
Pameni, kaip radome sieną su vardais?
Ir ką?
Tuomet nežinojome, ką tai reiškia.
Dabar, manau, kad žinau.
Vieną rytą auštant
aš išjungsiu ekranus kavinėje
profilaktiniam patikrinimui,
o kartu ir visas kameras šerifo kabinete.
Atidarysiu liuką,
ir tu turėsi penkias minutes nubėgti už kalvos
ir dingti iš akių, po to aš vėl įjungsiu ekranus.
Tikrai nori tą padaryti?
Kada gausiu savo kostiumą?
Kaip IT vadas, aš turiu savo kostiumą.
Pamaniau, galime jį pritaikyti.
Tavo ūgis gal trys metrai.
Todėl ir manau, kad geriausia turėti savo kostiumą.
Pasakysiu, kad jis skirtas perspektyviam mokiniui.
Paprastai jie atsiunčia komandą, kuri išmatuoja,
bet kadangi šis reikalas – tik tarp mudviejų,
aš tą padarysiu.
Aš tave išmatuosiu.
Jie pradeda nuo rankų.
Na...
Neužsirašysi?
Ne.
Bernardai.
Taip?
Galiu paklausti?
Ar aš padėjau?
Esi vienintelė, su kuria galiu pasikalbėti.
Bet tu tenori pasikalbėti.
Mano nuomonė tau visai nesvarbi ir nereikalinga.
Dar ir kaip svarbi ir reikalinga.
Tačiau tu ją ignoruoji.
Sakiau, kad paleistum tą žmogų, kuris nupiešė grafitį Mechanikos skyriuje.
Jis buvo paleistas.
Taip, bet tik po padegamosios bombos ir susišaudymo, nusinešusio dvi gyvybes.
- Tu tą padarei? - Ne.
Tikrai? Nes viskas lygiai taip, kaip parašyta „Santvarkoje“.
Jei jie imsis keršto,
Saile kils pasipiktinimas Mechanikos skyriumi,
ir galėsi malšinti sukilimą.
Tai buvau ne aš.
Ar tikrai?
Aš tau nemeluočiau.
- Bet jau pamelavai. - Kaip?
Džuljeta Nikols nepasiprašė išeiti, ar ne?
Ne.
Turi visus reikalingus išmatavimus?
Taip.
Tuomet jau gali eiti.
Ir negrįžk be mano kostiumo.
Solai?
Solai, tu buvai teisus.
Jis po vandeniu, bet, manau, galiu susitvarkyti.
Jei įšoksiu į vandenį,
Galiu nuplaukti vienu aukštu žemiau,
pro butus
į praėjimą,
bet reikia sukonstruoti mechanizmą, kuris pumpuotų man orą.
Tai reiškia, kad tu turėsi jį valdyti, kol būsiu apačioje.
Solai?
Man reikia tavo pagalbos.
Aš negaliu išeiti!
Bet tu jau buvai išėjęs.
Žinau... Klausyk...
Tiedu kūnai koridoriuje...
Aš negaliu atidaryti durų.
Tu mane pamaitinai. Atidarei duris ir padavei maistą.
- Taip. - Taip?
Aš neatidariau durų, kai buvai čia.
Klausyk, nenoriu tavęs spausti.
Man nebūtina žinoti, kas čia nutiko, aišku?
Suprantu.
Suprantu, kad nenori apie tai kalbėti,
žinau, kad visus praradai.
Bet aš turiu sugrįžti.
Turiu sugrįžti, aišku?
Ir žinau, kad neturėtum atidaryti durų...
- Toks mano darbas. - Bet man reikia, kad padėtum.
Aišku?
Reikia, kad padėtum išgelbėti...
10 000 žmonių, Solai.
10 000 žmonių.
Klausyk, to, kas nutiko čia, nebepakeisi,
bet jei sugrįžčiau namo...
Jei padėtum man sugrįžti namo,
tuomet galbūt neleistume ten nutikti tam, kas nutiko čia.
Bet aš...
Man tavęs reikia, bliamba.
Prašau.
Negaliu.
„Anksčiau ar vėliau įeisime.“
ANKSČIAU AR VĖLIAU ĮEISIME
Gerai.
Suprantu.
Viskas gerai. Suprantu.
Ačiū už maistą, aš...
Pasimatysim.
Palauk!
Ką darysi?
Nežinau. Aš...
Ką nors sugalvosiu.
Kaip jaučiatės?
Džiaugiuosi.
Jaudinuosi.
Ne, turiu galvoje, ar kūnas nutirpo? Ar jaučiate?
Atleiskit.
Nutirpo.
Gerai.
Nėra ko jaudintis.
Netrukus viskas bus baigta.
Daktare Nikolsai.
Norėjome jums pasakyti, kokie esame dėkingi.
Ir mes puikiai suvokiame, kad tokia galimybė atsirado
tik jūsų dukters dėka...
Ačiū jums.
Tikiuosi, jums gims mergaitė.
Dabar jau galite mėginti.
Ne. Ramiau.
Dar keli dygsniai, ir galėsite eiti.
Neišeik!
Prastai atrodau?
Ne. Aš tik...
Galvojau, galbūt atrodysi kitaip...
Aš niekad... Niekad nebuvau taip toli išėjęs.
Koks didelis. Čia...
Čia tiek daug vietos.
Nori pamatyti daugiau?
Taip.
Gerai. Kur nori eiti?
Nori eiti į viršų?
Į viršų?
Gerai.
Eime.
Taip. Atsargiai.
Ei.
- Viskas gerai. Ei. - Stok.
- Ne! - Ei.
Ne. Palauk, aš tave užgavau? Tau viskas gerai?
- Ne! Taip! Gal. - O Die... Ne.
Tu nekalta.
- Atsiprašau. - Viskas gerai.
Prisėsk.
Galime pasėdėti.
Aš pabūsiu čia.
Šitiek laiko praėjo.
Suprantu.
Tu tikrai čia esi, ar ne?
Taip.
Taip, esu.
Išvertė Akvilė Katilienė