KLAMSTVÁ
Hej, ako sa voláš?
Juliette.
Juliette? Ako z tej divadelnej hry?
Áno.
- Aj tu je taká známa? - Áno.
Odkiaľ si?
Prišla som zvonka, z iného sila.
Akého?
Je ich 50.
Päťdesiat?
Áno, toto je sedemnáste.
Takže najbližšie sú 15, 16 a 18.
Ako dlho si kráčala?
- Neviem, asi... - Kde bolo slnko?
Neviem... Kto...
Kto si?
Hej! Nie, počkaj!
Pozri, chcem sa rozprávať,
ale budeš mi musieť niečo prezradiť.
Volám sa Solo.
Solo?
Áno.
Solo aký?
Iba Solo.
Lebo som tu úplne sólo,
takže som Solo.
A nikto tých ľudí nevyhnal von.
Rozhodli sa odísť.
A keď sa tak stalo, bol pekný deň.
Všetci sa usmievali, no potom sa opäť rozfúkal prach.
A jed sa na chvíľu asi vyparil, no vrátil sa
a bolo ho veľa. A vtedy všetci zomreli.
Ale tí, čo čistia, umrú do troch minút.
Tak ako sa im podarilo prežiť dlhšie?
Neviem. A tebe?
Mala som kombinézu a...
Hej, aj teba poslali na povrch ako Rona?
- Rona? Kto je Ron? - Ron Tucker.
Čistič, čo nečistil.
Myslel si, že je tam bezpečne. Chcel vyjsť na povrch.
Ale keď sa tak stalo, nečistil.
Iba na zaprášené objektívy napísal „klamstvá“.
Potom zašiel za roh a zmizol z dohľadu.
O dva dni neskôr namaľovali na obrazovku slovo „klamstvá“,
presne tam, kde to napísal on, a vtedy sa začal boj.
Preto ma Russell zavrel sem.
Russell, vedúci IT. Bol som jeho tieň.
Povedal mi,
aby som za žiadnych okolností
nikoho nepustil do trezoru. Nikdy.
Ale prečo všetci vyšli von?
Mysleli si, že je to bezpečné.
Preto, lebo to povedal on? Tak sa...
Nie, lebo ho nevideli umrieť.
Nevideli ho umrieť,
tak si pomysleli, že možno ešte žije.
A potom všetci vyšli von?
Áno.
Čo je?
Nečistila som, doriti.
Kombinéza. Musím sa vrátiť.
Počkaj! Čo?
PODĽA KNIŽNEJ SÉRIE SILO OD HUGHA HOWEYHO
- Pustite ho! - Mami.
Mami! Choď domov!
Bude to v poriadku! Nič sa mi nestane!
Teddy!
Narafičili to. To oni tam nakreslili grafiti.
Nenarafičili to naňho.
Nakreslil ich sám. Povedala som mu, že som pyšná.
Toto miesto je náš domov.
Sú to naše múry a môžeme si ich označiť, ako chceme.
Ale už ho majú.
Všetci vieme, čoho sa bojíš, Evelyn.
Všetci vieme, čoho sú schopní.
Niekoho zo strojovne budú chcieť dať za príklad.
Ale nedovolíme im to.
- Či áno? - Nie.
Nedovolíme, aby to bol tvoj syn.
SERVEROVŇA
Prečo som tu?
Napadlo mi, že by sme mali začať Poriadkom.
Snažila som sa na všetko zabudnúť.
Najmä na to.
PORIADOK
Ale na niečo sa nezabúda.
„V prípade neúspešného čistenia sa pripravte na vojnu.“
A grafiti.
Máš ich potláčať.
Konkrétne čokoľvek, čo by mohlo podporiť vzburu.
Alebo „čokoľvek, čo velebí
- toho, čo nečistil.“ - „...čo nečistil.“
Zatkol si za tie grafiti niekoho?
Jedného muža zo strojovne.
Čo napísal?
To, čo som videl včera.
Juliette žije.
Zachytila ho kamera?
Nie, dostali sme tip.
Väčšinu kamier pod 120. poschodím rozbili.
Musela im to povedať Nicholsová.
Ako sa dozvedela o kamerách?
Pokiaľ viem, skrátka na to prišla.
Naozaj bola výnimočná, však?
Úplne mimo môjho chápania.
Stretla som ju iba dvakrát.
Nemala som z nej pocit, že by chcela vyjsť von.
Zadržali ju s najprísnejšou relikviou.
S harddiskom spred vzbury.
Čo na ňom bolo?
Okrem 200-ročného čistenia, ktoré Nicholsová premietla na obrazovku,
neviem. Zničil som ho.
Povedala, že chce ísť na povrch?
- Išla by tam tak či tak. - Ale povedala to?
Áno. Povedala to.
Nabudúce, keď niekoho zatkneš za grafiti,
uisti sa, že sú zo stredu alebo z vrchu.
Poriadok hovorí...
Poriadok hovorí, aby sme vinili strojovňu a poštvali proti nej celé Silo.
Viem.
Ale Juliette...
bola ojedinelá.
Nikomu sa ešte niečo také nepodarilo.
Preto sa nedrž Poriadku.
Nehovorím, že to bude ľahké.
Možno to bude ako...
vymyslieť farbu, akú si ešte nevidel.
Ale skús to.
A prepusti toho muža zo strojovne.
Prejav zľutovanie.
Ak ti to nevadí, už by som odtiaľto šla do riti.
Juliette odišla do sila číslo 17?
Áno.
Mohla by tam prežiť?
Nepravdepodobné.
To silo je už dávno mŕtve.
Bolo mŕtve skôr, než som si ťa vybral za svoj tieň.
Doriti.
RON TUCKER ŽIJE
CHCEME ÍSŤ VON
Ako sme na tom s tými, čo si mal zatknúť?
Ktorí možno na počítačoch videli, čo chcela Nicholsová?
Všetci dostávajú lieky.
Hovoríme, že je to na úzkosť.
A čo tí dvaja, čo pomohli Nicholsovej?
Patrick Kennedy a Danny Bly.
Sú v izolácii Bezpečnosti.
- Už im podali lieky? - Nie.
Prečo?
Neviem prečo ich tak sťahujú, dopekla.
A je to.
V poriadku?
Vieš, kto som?
Všetci ťa poznajú, Sims.
Rodičia tebou strašia deti, ak nechcú jesť brokolicu.
Deti musia jesť brokolicu.
Ja ju jem.
Pustíš ma?
Budeš mi musieť prezradiť trochu viac.
Áno.
Čo viac ti môžem dať?
Už si mi vzal Doris.
Tvoju manželku?
Áno, moju manželku, ty zmrd.
Viac mi vziať nemôžeš.
A videl som veľa.
Viem veľa.
Viem, že všetko je to skurvené klamstvo.
Čo keby sme sa rovno dostali k tomu, že mi vypichneš oko?
Nie každý, kto niečo vie, musí umrieť.
Môžeš, prosím, prestať s tými tajomnými sračkami
a povieš mi, prečo som, kurva, tu?
Existuje liek.
Po ktorom zabudneš.
Na čo?
Začneme tým, na čo chceme, aby si zabudol.
Malá dávka by mala vymazať posledných pár týždňov.
A čo veľká dávka?
Vezme ťa do obdobia ešte pred Dorisinou smrťou.
A ako by to fungovalo?
Čo by som sa túlal a rozmýšľal, kam sa podela?
Nie. Ak je ten liek skutočný, tak sa chcem vrátiť pred to.
Vráťte ma späť o 22 rokov.
Než som ju stretol.
Urobte to. Tak to bude ľahšie.
Môžeme to pre teba urobiť.
Ale najprv urobíš ty niečo pre nás.
Nádherné, však?
Čo to bolo?
Neviem.
Mali ste sa u mňa zastaviť...
Dokončili ste správu o čistení šerifky Nicholsovej?
Takmer.
Chýba mi jedno vyhlásenie.
Povedala slečna Nicholsová, že chce ísť na povrch?
Podľa pána starostu, pána Simsa a štyroch z piatich strážnikov, ktorí tam boli, áno.
Idem si pohovoriť s tým piatym.
Tak vás nechám.
Vaša ctihodnosť...
mám syndróm.
Podľa Simsa ste dostali príspevok.
Podporujem jeho rozhodnutie.
Je načase, aby sme odstránili stigmu, ktorú zbytočne spôsobilo niekoľko...
diskriminačných fráz v Pakte.
Viete, existuje teória o tom, čo spôsobuje syndróm.
Tvrdí, že nejde o poruchu krvi ani nedostatok vitamínov.
Je to prirodzená ľudská reakcia na neprirodzenú situáciu.
Ľudské bytosti nemajú žiť pod zemou.
Nikto z nás neprešiel po rovnej čiare viac ako 60 metrov.
Okrem Juliette Nicholsovej.
Keď dokončíte jej správu...
chcem ju mať prvá.
Hej!
Čo to je?
Otvor to.
Čo to je?
Dusené kuracie.
Nie je zlé.
Teda, neviem,
už to nerozoznám, ale pamätám si, že mi chutilo.
Doriti.
- Čo? - Nič.
Páni, si naozaj hladná.
Nemáš kombinézu?
Našla som nejaké opasky a iné veci,
no len tri metre nezničenej látky.
Nevystačí to na kombinézu a potom ani na tú moju.
Roztrhala sa mi na kúsky, takže nie.
Kombinézy šili iba v Miestnosti K.
A materiály boli v Kritickej zásobárni.
Ale tá je...
Pod vodou?
Snáď nie sú mokrí.
Prepáč, čo?
Snáď nie sú...
- Ja... - Viem,
bol to pokus o vtip, ale žiaden som už dlho nehovoril, prepáč.
- Juliette? - Áno?
Prečo si nečistila?
- Lebo som povedala, že to neurobím. - To hovorí každý.
Zistila som, prečo ľudia čistia.
Vieš...
ľudia nakoniec čistia, lebo keď vyjdú von...
uvidia nádhernú oblohu a prekrásne stromy,
trávu a poondiate kvety.
A myslia si, že musia čistiť.
Všetkým pod zemou chcú povedať, ako to naozaj je.
Aké to je nádherné.
- Ale ty nie. - Nie.
Ja nie, lebo je to zasratá somarina.
Je to somarina, lebo som videla nahrávku čistenia,
na ktorej boli také tvory,
prechádzali oblohou...
Vtáky. Volajú sa vtáky.
Dobre. Takže keď som vyšla von, uvidela som tie vtáky.
Ale hýbali sa
presne tak isto ako tie z nahrávky.
Úplne presne.
Vtedy som zistila, že klamstvom nebol ten obraz v jedálni,
ale to, čo vidím ja.
V helme.
- Neviem, ako to robia. - Veľmi pokrokovými počítačmi.
Dobre. Ale bola to posratá lož.
Tak načo čistiť?
Nie, nečistila som.
Odišla som.
Kráčala som a kráčala
a nenapadlo mi, že to, čo robím, môže viesť k tomu, čo sa stalo tu.
- Nevedela som to. - Nemala si ako.
Ako to, že žiješ?
Všetci sú mŕtvi, ale ty si prežil. Ako?
Ak by som bol mŕtvy, kto by strážil trezor?
Nie, ale ako dlho si tam? Ako...
Hovoríš, že si sám a máš jedlo, takže...
Iba si robím svoju prácu. Dvere ostávajú zatvorené.
Neotváram ich.
- Nikdy? - Nie.
Evidentne sa niekto snažil dostať dnu, tak...
Rád si čítam, počúvam hudbu...
Solo? Môžem sa opýtať? Tie...
Tie telá vonku na chodbe
nie sú tak dlho mŕtve ako ostatné.
Tak...
Čo sa stalo?
Nikde som nenašla jedlo, takže ďakujem.
Bolo to veľmi milé.
Ďakujem.
Nebol som milý, iba som chcel, aby si to zjedla.
Prečo?
Lebo potom by som vedel, že si skutočná
a nezdá sa mi to.
Zdá sa ti niekto iný?
Hej. Nie, Solo.
Ja...
To je z doby, keď si zachránil deti pred tým šialencom.
Ako sa volal?
Jeho meno nevyslovujem.
Akoby nikdy nebol.
To je dobre.
A toto.
Žiadny strážnik sa ti v streľbe nevyrovná.
EXPERT NA RUČNÉ ZBRANE
Stále nie.
To máš pravdu, Reggie.
To máš pravdu.
Hoci si vážim vašu návštevu, pán Sims...
Volaj ma Rob.
Nie, pane, nemôžem.
Neprekvapí ťa, že opäť povolávame vyslúžilých strážnikov
kvôli výnimočnému stavu.
To by ste mali.
Nás všetkých.
Ale možno ťa prekvapí, že teba posielame dole do strojovne.
Chlapa v mojom veku?
Máme za sebou dlhú históriu, vzájomne sme si pomáhali.
Mám vám splatiť dlh.
Chcel si päť minút osamote s Archiem Brentom.
Dal som ti desať.
Len mi povedzte, že tam nemusím ostať dlho.
Je tam niečo vo vzduchu.
Vôbec nie dlho.
Hej, šéfe. Hej. Nehovorili sme...
- Nemám čas. - Je to dôležité.
Dal som ti za úlohu sledovať Shirley a zistiť, čo chystá.
A ty si sa k nej pridal.
Prekvapuje ťa, že to viem?
Myslíš, že som požiadal iba teba?
Dobre, áno...
Bol som tam, ale preto si musíme pohovoriť.
Vážim si, že si prišla až sem, Jean.
Je to ďaleko.
Viem, čo som videla! Neklamem!
V časti Paktu, ktorá sa zaoberá povinnosťami šerifa,
sa uvádza, že jednou z nich je predkladanie správy Bezpečnosti
o každom čistení.
Preto som vás zavolal.
Ja som šerifku Nicholsovú videl až vo väzbe.
Ale vy ste boli pri jej zatknutí?
Áno.
Na kukuričnom poli?
Správne.
A čo povedala, než sa rozhodla utiecť?
Nemôžete spať?
Nie. Asi som zle odhadol, kedy najneskôr si môžem dať kávu.
A vy?
Nervy.
Nemyslela som si, že budeme mať ďalšiu šancu v lotérii,
ale kvôli šerifkinmu čisteniu budú zajtra losovať
z rovnakých ľudí o bonusové počatie.
Manžel mi stále opakuje, že máme veľkú šancu.
Želám veľa šťastia.
S Rickom veľmi túžime po bábätku,
ale neviem, či by sme ho pri tom všetkom, čo sa deje, mali mať.
Mať dieťa znamená mať nádej.
Tí, ktorí tieto stromy zasadili, nežili dosť dlho na to, aby si pod ne sadli.
Máte deti?
Aké to je?
Našu prvú...
som počul skôr, než uvidel.
S uchom na manželkinom brušku.
Celé mesiace dumáte, aké bude.
Ako bude vyzerať, ako bude chodiť, smiať sa a plakať.
A jedného dňa ho spoznáte.
A je dokonalé.
Asi sa skúsim vyspať.
Phoebe Wellsová.
Pete Nichols.
- Veľmi ma to mrzí. - To nič.
- Čo som povedala... - Nie.
Aspoň z toho vzišlo niečo dobré.
A dúfam, že vyhráte.
Ďakujem.
Radšej už...
Dobrú noc.
Hej!
- Čo je? - Ahoj. Vydrž.
Niečo mi napadlo.
Hasiči.
Áno? Čo?
Majú helmy aj kombinézy. Majú...
Majú kyslíkové fľaše. Vstupujú do dymu.
Nie.
Nie sú navrhnuté tak, aby si prežil na povrchu. No tak.
Áno, ale ani čistiace kombinézy.
Mohla by som použiť ich kombinézu.
To nie je zlý nápad.
Áno, myslíš?
- Lebo som si nebol istý. - Kde ju nájdem?
Protipožiarne vybavenie je na troch miestach.
V strojovni na 70. a 23. poschodí.
- Kde na 23.? - Vedľa Recyklácie.
- Dobre. - Nie, hej! Možno v tom bude háčik.
Prepáčte, viem, je neskoro.
Stalo sa niečo?
Chceli ste vidieť vyhlásenie o šerifkinom čistení skôr,
než ho pošlem.
Nemohlo to počkať?
Hovoril som s piatimi strážnikmi, ktorí pomáhali pri jej zatknutí.
Štyria tvrdia, že povedala, že chce ísť na povrch.
A jeden nie?
Tá piata povedala, že sa sústredila na svoju prácu.
Vraj ak ju ostatní počuli povedať, že chce ísť na povrch, tak to povedala.
Ale nie ste si istý.
Keď som ju viedol hore schodmi,
sama šerifka mi povedala, že to nepovedala.
Počkať, to hovoríte až teraz?
Nevedel som, či jej môžem veriť.
Chcel som hovoriť s ostatnými, ale ak mali svedkovia pochybnosti,
malo prebehnúť vyšetrovanie, než ju poslali von.
- Je to... - V Pakte. Áno.
Viem.
- Môžem niečo... - Nie.
Odtiaľto to preberiem.
Ďakujem, že ste mi to oznámili.
Dobrú noc.
Knox.
Shirley, otoč sa a choď domov.
- Pusťte Teddyho a pôjdeme. - To neurobíme.
Kde si nabral tie gorily?
- Gorily? No tak. Sú to zástupcovia. - Tí s helmami nie.
Nemôžete niekoho vziať z väzby!
- Tak ho pustite! - Pustite Teddyho!
Polícia. Odíďte!
Toto nie sme my!
Teraz už možno áno!
Pustite Teddyho!
Všetci chceme to isté.
Chceme, aby sa vrátil.
- Pustite Teddyho! - Pozrite...
- Prepusťte ho! - Nie!
Čo to robíš?
Je vzadu!
- Coop? - Cooper!
To nič.
- To nič, Coop. - Coop.
- Hej, kamoško. To nič. - Sme tu.
To nič.
Coop.
- Coop. - To nič.
Už je dobre.
Kamarát?
Pomôžte! Prosím!
JEDEN ROK
PHOEBE WELLSOVÁ TAJNÉ
ORANŽOVÝ KÓD PACIENTKE NESMIE BYŤ
ODSTRÁNENÁ ANTIKONCEPCIA.
MUSÍ VERIŤ, ŽE JU ODSTRÁNILI.
Nikto nepozná toho hajzla, ktorý to odštartoval.
Nebol zo strojovne.
Ten druhý?
Áno.
Narodený a vychovaný v strojovni.
Terry Cooper.
Ten najmilší chalan.
Iba sa...
Áno, iba sa snažil zastaviť toho hajzla so zápalnou bombou.
Čo potrebuješ?
Šéfe,
potrebujeme všetko.
Ale najmä...
potrebujeme vás.
Vďaka, že si prišla.
Tu dole sme v bezpečí, bez kamier a uší.
Prečo si nás nenechal urobiť, čo sme chceli?
Pustili by Teddyho a všetko by bolo fajn.
Naozaj?
Chceli ste ho navždy skrývať?
Prišli sme o Coopera.
Nemôžem tomu uveriť.
Ani ja.
No tak. Nezraň si nohu.
Chceš niečo udrieť, udri mňa.
Kurva.
Doriti.
Nečakal som, že to urobíš.
Ani ja.
Shirl...
nie si jediná, kto sa hnevá.
Nie si jediná, kto prišiel o Jules.
Nie som si istá, že sme o ňu prišli.
Prešli dva dni.
Nevieme, čo za tým kopcom videla.
Možno tam niekde je. Stále nažive.
Pozri, ja...
Tak dobre. Dobre.
Túžim po pravde rovnako ako ty,
ale nemôžeme pokračovať tvojím tempom.
Tak ako?
Pamätáš si, keď sme tam dole ako deti sliedili?
Pamätáš si tú stenu s menami?
Áno?
Vtedy sme nevedeli, čo to znamená.
Teraz to už asi viem.
Jedno ráno na úsvite
vypnem obrazovku v jedálni
kvôli bežnej údržbe,
rovnako ako všetky ostatné kamery v šerifovej kancelárii.
Budem obsluhovať vzduchový uzáver
a ty budeš mať päť minút, aby sme prešla za kopec
a mimo dohľad, než znova zapnem obrazovky.
Naozaj do toho chceš ísť?
Kedy budem mať kombinézu?
Ako vedúci IT mám svoju vlastnú.
Napadlo mi, že by sme ju mohli upraviť.
Máš tri metre.
Preto bude najlepšie, ak ti ušijú vlastnú.
Poviem, že je to pre môj potenciálny tieň.
Za normálny okolností by ti prišiel vziať miery tím,
ale keďže to bude iba medzi nami,
urobím to ja.
Vezmem ti miery.
Začínajú ramenami.
Takto...
Nemusíš si to zapísať?
Nie.
Bernard.
Áno?
Môžem ti položiť otázku?
Pomohla som ti?
Môžem hovoriť iba s tebou.
Ale stačí, keď rozprávaš iba ty.
Neočakávaš a ani nepotrebuješ môj názor.
Očakávam ho a aj ho potrebujem.
A zároveň ignoruješ.
Povedala som, aby si prepustil toho, kto urobil tie grafiti.
Prepustil som ho.
Áno, ale až po bombardovaní a streľbe, ktoré si vyžiadali dva životy.
- Si za tým ty? - Nie.
Naozaj? Pretože je to ako vystrihnuté z Poriadku.
Prinúť ich, aby sa pomstili, čo v Sile vyvolá odpor voči Strojárom
a tebe sa podarí potlačiť vzburu.
Nie som za tým.
Určite?
Neklamal by som ti.
- No stalo sa. - Kedy?
Juliette Nicholsová nechcela ísť na povrch, však?
Nie.
Máš potrebné miery?
Áno.
Tak môžeš ísť.
Nevracaj sa bez mojej kombinézy.
Solo?
Mal si pravdu.
Je to zatopené, ale myslím, že to dám.
Ak skočím do vody,
dostanem sa o poschodie nižšie
a možno sa mi podarí prejsť cez byty
až do chodby.
Ale budem musieť zostrojiť niečo, čo mi bude pumpovať vzduch.
Takže kým budem pod vodou, ty to budeš musieť obsluhovať.
Solo?
Potrebujem tvoju pomoc.
Nemôžem vyjsť von!
Ale veď si vonku už bol.
Viem... Pozri.
Tie telá na chodbe...
Nemám otvoriť dvere.
Dal si mi jedlo. Otvoril si ich, aby si mi dal jedlo.
- Áno. - Áno?
Neotváram ich, keď si tu.
Pozri, nechcem na teba tlačiť.
Nemusím vedieť, čo sa tu stalo, dobre?
Chápem to.
Viem, že o tom nechceš hovoriť.
A viem, že si v živote prišiel o všetkých.
Ale musím sa vrátiť.
Musím sa vrátiť, jasné?
A viem, že nemáš tie dvere otvárať...
- Je to moja práca. - Ale musíš mi pomôcť.
Dobre?
Musíš mi pomôcť zachrániť môj...
Desaťtisíc ľudí, Solo.
Desaťtisíc ľudí.
Nenapraví to to, čo sa stalo tu, ale ak sa vrátim domov...
Ak mi pomôžeš vrátiť sa domov,
tak možno dokážeme zabrániť tomu, že sa tam stane to, čo sa stalo tu.
Ale ja...
Zasrane ťa potrebujem.
Prosím.
Nemôžem.
„Skôr či neskôr sa dostaneme dnu.“
Dobre.
Chápem.
To nič. Rozumiem tomu.
Vďaka za jedlo...
Uvidíme sa.
Počkaj!
Čo budeš robiť?
Neviem. Vymyslím...
Niečo vymyslím.
Ako sa cítite?
Vzrušene.
Nervózne.
Myslel som, či je to znecitlivené. Cítite to?
Pardon.
Je to znecitlivené.
Dobre.
Nemáte byť prečo nervózna.
Bude po tom skôr, ako sa nazdáte.
Pán doktor.
Chceme, aby ste vedeli, akí sme vám vďační.
A uvedomujeme si, že táto príležitosť existuje
iba vďaka tomu, že vaša dcéra...
Ďakujem.
Dúfam, že budete mať dievčatko.
Teraz si môžete urobiť dieťatko.
Nehýbte sa.
Pár stehov a môžete ísť.
Nechoď!
Vyzerám zle?
Nie, ja len...
Myslela som si, že možno vyzeráš inak...
Takto ďaleko som nikdy nebol.
Aké obrovitánske. Je tu...
Zdá sa, že je tu toľko priestoru.
Chceš vidieť viac?
Áno.
Dobre. Kam chceš ísť?
Chceš ísť hore?
Hore?
Dobre.
Tak poď.
Áno. Opatrne.
Hej.
- To nič. Hej. - Prestaň.
- Nerob! - Hej.
Nie. Ublížila som ti? Je ti niečo?
- Nie! Áno! Tak trochu. - Nie.
Nemôžeš za to.
- Prepáč. - To nič.
Posaď sa.
Môžeme len sedieť.
Budem tu.
Už dlho som nebol vonku.
Viem.
Naozaj si tu, však?
Áno.
Áno, som.
Preklad titulkov: Jessica Mona Youssefová