LÖGNER
Hörru, vad heter du?
Juliette.
Juliette? Som i pjäsen?
Ja.
- Känner man till den här också? - Ja.
Varifrån kommer du?
Jag kommer från utsidan, från en annan silo.
Vilken silo?
Det finns 50 stycken.
Femtio?
Ja, det här är nummer 17.
Så de närmaste är 15, 16 och 18.
Hur långt gick du?
- Jag vet inte... - Var stod solen?
Jag vet inte... Vem...
Vem är du?
Hallå. Nej, vänta!
Hör på, jag vill prata,
men du måste... Du måste berätta nånting.
Jag heter Solo.
Solo?
Ja.
Solo vadå?
Bara Solo.
För att jag är alldeles ensam här.
Så jag är Solo.
Och ingen tvingade ut folket.
De valde att gå ut.
När de gjorde det var det en fin dag.
Alla log, men så började det där stoftet blåsa omkring igen,
och jag tror att giftet försvann ett tag men kom tillbaka igen,
en hel massa gift, och då dog alla.
Men de som går ut för att putsa dör på tre minuter.
Så hur kunde de överleva längre än så?
Vet inte. Hur gjorde du det?
Jag hade en dräkt på mig och...
Hörru, blev du utskickad som Ron?
- Ron? Vem är Ron? - Ron Tucker.
Putsaren som vägrade putsa.
Han trodde att det var ofarligt ute. Han ville gå ut.
Men väl ute putsade han inte.
Han bara... Han skrev "lögner" i dammet på linsen.
Sen gick han runt hörnet utom synhåll.
Två dagar senare målade de "lögner" på bildskärmen,
över det han hade skrivit, och då började bråket.
Så Russell satte mig här.
Russell var chef för IT. Jag var hans skugga.
Och Russell sa:
"Vad du än gör,
släpp aldrig in nån i valvet... nånsin."
Men varför gick alla ut?
De trodde att det var ofarligt.
För han sa att det var ofarligt, och alla...
Nej, för de såg honom inte dö.
De såg honom inte dö.
Så de kanske trodde att han ännu var vid liv, du vet.
Och alla gick ut?
Ja.
Vad är det?
Jag putsade inte, för fan.
En dräkt... Jag måste tillbaka.
Vänta! Vadå?
BASERAD PÅ BOKSERIEN SILO AV HUGH HOWEY
- Släpp honom! - Mamma...
Mamma! Gå hem!
Det kommer att ordna sig!
Teddy!
De satte dit honom. De satte upp klottret själva.
De satte inte dit honom.
Han gjorde det. Jag sa till honom att jag var stolt.
Vårt hem är här nere.
Det är våra väggar, och vi får skriva på dem om vi vill.
Fast de har honom nu.
Vi vet alla vad du är rädd för, Evelyn.
Vi vet alla vad de kan göra.
De tänker göra nån från Mekaniska till avskräckande exempel.
Men det ska de inte få.
- Eller hur? - Nej.
Det ska inte bli din son.
SERVERRUM
Så, varför är jag här?
Jag tänkte att vi skulle börja med Reglerna.
Jag som har försökt glömma allt.
Särskilt det där.
REGLERNA
Men vissa saker består.
"Vid utebliven putsning, förbered för krig."
Och klotter.
Du skulle ju slå till hårt mot klotter.
Särskilt klotter som uppmanar till uppror.
Eller "Allt som förhärligar
- personen som underlät att putsa." - "...underlät att putsa."
Har du gjort några gripanden för klottret?
En man nere i Mekaniska.
Vad skrev han?
Detsamma som jag såg igår.
Juliette lever.
Filmade ni honom?
Nej, vi fick ett tips.
De flesta kameror under 120:e är sönderslagna.
Nichols sa nog till dem.
Hur visste hon om kamerorna?
Såvitt jag förstår räknade hon ut det.
Hon var inte dålig, hon.
Helt utanför mina analyser.
Jag träffade henne bara två gånger.
Hon slog mig inte som en som skulle vilja gå ut.
Hon togs med en förbjuden relik.
En hårddisk från före Upproret.
Vad fanns på den?
Annat än en 200-årig video av putsning som Nichols visade på bildskärmen,
vet jag inte. Jag förstörde den.
Sa hon att hon ville gå ut?
- Hon skulle ut hur som helst. - Men sa hon det?
Ja. Hon sa det.
Nästa gång du griper nån för klotter,
se till att de är från Toppnivån eller Mitten.
Enligt Reglerna...
Enligt Reglerna ska vi skylla på Mekaniska och ena övriga Silon mot dem.
Jag vet.
Men Juliette...
...var speciell.
Ingen har nånsin gjort nåt liknande förut.
Så du måste tänka utanför Reglerna.
Jag påstår inte att det blir lätt.
Det kan bli som att
försöka föreställa sig en färg man aldrig sett.
Men försök.
Jo, och släpp mannen från Mekaniska som du lät gripa.
Visa lite barmhärtighet.
Om du inte har nåt emot det vill jag gärna gå härifrån nu.
Gick Juliette till Silo nummer 17?
Ja.
Kan hon överleva där inne?
Inte troligt.
Den silon har varit död länge.
Från innan jag utsåg dig till min skugga.
Helvete.
RON TUCKER LEVER
VI VILL GÅ UT
Hur går det med dem jag sa åt dig att gripa?
De som kan ha sett vad Nichols skickade till deras datorer?
De har alla sövts ner.
För ångest, säger vi.
Och de två som hjälpte Nichols?
Patrick Kennedy och Danny Bly.
De hålls i häkte av Rättsavdelningen.
- Har de sövts ner än? - Nej.
Hur så?
Varför måste de knyta de här så jäkla hårt.
Sådär ja.
Hur är det?
Vet du vem jag är?
Alla vet vem du är, Sims.
Föräldrar hotar sina barn med dig om de inte äter upp sin broccoli.
Barn måste äta upp sin broccoli.
Jag äter upp min.
Tänker du släppa mig?
Jag behöver lite mer än så.
Jaha.
Vad mer kan jag ge dig?
Du har redan tagit Doris.
Din fru?
Ja, min fru, dumfan.
Det finns inget mer du kan ta från mig.
Och jag har sett saker.
Jag vet saker.
Jag vet att allt är en jävla lögn.
Så hoppa fram till delen där du sticker en kniv i mitt öga.
Inte alla som vet saker behöver dö.
Kan du sluta säga mystiska saker,
bara ett ögonblick, och säga varför i helvete jag är här?
Det finns en drog.
Den får en att glömma.
Glömma vad?
Vi skulle börja med sånt vi vill att du glömmer.
Små doser tar hand om de senaste veckorna.
Och en stor dos?
Vi kan ta dig tillbaka till innan Doris dog.
Hur skulle det gå till?
Ska jag... vandra omkring och undra vart hon tog vägen?
Nej. Om drogen är äkta, återvänder jag hela vägen tillbaka.
Jag vill gå tillbaka 22 år.
Till innan vi möttes.
Jag vill att ni gör det. För det blir lättare så.
Det kan vi göra för dig.
Men först måste du göra en sak för oss.
Vackert, eller hur?
Vad var det?
Jag vet inte.
Jag bad dig att komma förbi, för...
Är du klar med rapporten om sheriff Nichols putsning?
Nästan.
Jag behöver ett vittnesmål till.
Sa ms Nichols att hon ville gå ut?
Enligt borgmästaren,
mr Sims och fyra av de fem soldaterna som var där, sa hon det.
Jag ska strax prata med den femte.
Då ska jag låta dig fortsätta.
Ers nåd...
...jag har Syndromet.
Sims sa att man tog hänsyn till det.
Jag stöder hans beslut.
Det är dags att ta bort det stigma som onödigt orsakats av några...
...diskriminerande fraser i Pakten.
Du vet, det finns en teori om vad som orsakar Syndromet.
Att det inte är en blodsjukdom eller en följd av vitaminbrist,
utan en naturlig mänsklig reaktion på en onaturlig situation.
Människor är inte menade att leva under jorden.
Ingen av oss har gått rakt framåt i mer än 60 meter.
Utom Juliette Nichols.
När du är klar med rapporten om henne...
...låt mig se den först.
Hallå!
Vad är det där?
Öppna det.
Vad är det?
Det är kycklingstuvning.
Det smakar inte illa.
Jag menar...
...jag vet inte längre, men jag gillade det först.
Jäklar.
- Vad är det? - Inget.
Bara, oj, du var verkligen hungrig.
Ingen dräkt?
Alltså, jag hittade några bälten och så,
men typ tre meter material som inte var förstört,
inte nog för att göra en dräkt, och så min dräkt.
Jag rev sönder den, så nej.
Tja, dräkterna tillverkades bara i Rum S.
Och materialet till dräkterna finns i Nödförrådet.
Men det är...
Under vatten?
Jag hoppas att de inte blir våta.
Ursäkta, vadå?
Jag hoppas att de...
Va?
- Jag... - Jag vet,
jag försökte bara skämta.
Men det var ett bra tag sen, förlåt.
- Juliette? - Ja?
Varför putsade du inte?
- För jag sa att jag vägrade. - Ja, det säger alla.
Jag kom på varför folk putsar.
Du vet...
...folk putsar till slut, för när de kommer ut...
...ser de en vacker himmel och vackra träd
och gräs och blommor, tamejfan.
Och de känner att de måste.
De vill berätta för alla där inne hur det verkligen ser ut.
Hur vackert det är.
- Men det gjorde inte du. - Nej.
Nej, för det är bara jävla lögner.
Det är lögn, för jag har sett en inspelning där nån annan putsar,
där det fanns en massa varelser
som flög över himlen...
Fåglar. De kallas fåglar.
Okej. Så när jag gick ut såg jag fåglar.
Men deras rörelsemönster
var exakt likt det jag hade sett vid putsningen.
I detalj.
Så jag visste att det inte var bildskärmen i cafeterian som var en lögn,
utan det jag såg var lögn.
I hjälmen.
- Jag vet inte hur de gör det. - Mycket avancerade datorer.
Okej. Men det var en jävla lögn, okej?
Så varför putsa?
Nej, jag putsade inte.
Jag gick iväg.
Jag gick och gick,
och jag trodde inte att det jag gjorde kunde leda till det som hänt här.
- Det visste jag inte. - Du kunde inte veta.
Varför är du vid liv?
Alla andra är döda, men du överlevde. Hur?
Om jag inte överlevde, vem skulle vakta valvet?
Nej, jag menar, hur länge har du varit där inne? Hur...
Ensam, säger du, och du har mat, så...
Jag gör mitt jobb, du vet. Jag håller dörren stängd.
Jag öppnar den inte.
- Nånsin? - Nej.
För tydligen har nån försökt ta sig in, så...
Jag gillar att läsa, jag spelar musik...
Solo? Får jag fråga... De där...
Kropparna där ute i hallen,
de är inte lika gamla som de andra.
Så...
Vad hände?
Jag har inte kunnat hitta mat, så tack.
Det var väldigt snällt.
Tack.
Jag var inte snäll, men du måste äta maten.
Varför?
För om du åt maten visste jag att du var verklig
och att jag inte inbillade mig.
Inbillar du dig folk?
Hallå... Nej, Solo.
Jag...
Det var från när du räddade barnen undan den där galningen.
Vad hette han?
Jag uttalar aldrig namnet.
Som om han aldrig fanns.
Det är bra.
Och det här.
Ingen soldat kan mäta sig med dig på skjutbanan.
UTMÄRKELSE I PISTOLSKYTTE
Fortfarande.
Det har du rätt i, Reggie.
Det har du rätt i.
Jag uppskattar visserligen besöket, mr Sims...
Säg Rob.
Nej, sir, jag kan inte...
Du blir inte överraskad över att alla före detta soldater kallas in
på grund av nödsituationen.
Det borde de också.
Det borde vi allihop.
Men det kanske överraskar dig att du ska skickas till Mekaniska.
Vid min ålder?
Vi har ju ett långt förflutet av att hjälpa varandra.
Jag kräver in gentjänsten.
Du bad om fem minuter i enrum med Archie Brent.
Jag gav dig tio.
Lova bara att jag inte behöver stanna länge i Mekaniska.
Det är nåt med luften där nere.
Inte länge alls.
Jo, chefen... Vi hann inte prata...
- Jag har inte tid. - Det är viktigt.
Jag bad dig att bevaka Shirley och se vad hon har i kikaren.
Istället blir du med henne.
Du trodde inte att jag visste det?
Jag bad inte bara dig att bevaka henne.
Okej, ja...
Jag var där, men... Det är därför vi behöver prata.
Jag uppskattar att du kom hela vägen hit, Jean.
Det är långt att gå.
Jag vet vad jag såg! Jag ljuger inte!
I den del av Pakten som beskriver sheriffens ansvarsområden
står att en av sherifferna ska lämna in rapport till Rättsavdelningen
efter varje putsning.
Det var därför jag bad dig komma hit.
Jag träffade inte sheriff Nichols förrän hon var i häkte.
Men du var där när hon greps?
Ja.
På majsfältet?
Det stämmer.
Och innan hon sprang iväg, vad sa hon?
Svårt att sova?
Ja.
Och du?
Nerverna.
Jag trodde inte att vi skulle få en chans till på födelselotteriet,
men nu när sheriffen gick ut håller de ett bonuslotteri imorgon,
med samma deltagare som senast.
Min man säger att vi har bättre odds.
Lycka till.
Rick och jag vill så gärna ha barn,
men vi undrar om det är rätt mot barnet
med allt som pågår.
Att få barn är att tro på framtiden.
De som planterade de här träden hann aldrig sitta under dem.
Har du barn?
Mm.
Hur är det?
Vårt första barn...
...hörde jag innan jag såg henne.
Med örat mot min frus mage.
Man undrar i månader vad det ska bli.
Hur de kommer att se ut, gå, le och gråta.
Och så en dag, träffar man henne.
Och hon är perfekt.
Jag ska nog försöka få lite sömn.
Phoebe Wells.
Pete Nichols.
- Åh, förlåt mig. - Ingen fara.
- Det jag sa förut... - Nej då.
Det kom ändå nåt gott ut av det.
Och jag hoppas ni vinner.
Tack.
Jag ska väl...
God natt.
Hallå.
- Vad är det? - Hallå. Vänta lite.
Jag fick en idé.
Brandmän.
Ja? Vadå?
De har hjälmar. De har dräkter. De...
De har syrgastankar. De går in i röken.
Nej.
De är inte designade att hålla en vid liv där ute. Kom igen.
Nej, men det är inte städdräkter heller.
Jag kan använda en brandmansdräkt.
Ingen dum idé.
Tycker du det?
- Jag... För jag var inte säker. - Var får jag tag i en?
Säkerhetsutrustning för brandmän finns på tre ställen.
På Teknikavdelningen, 70 och 23.
- Var på 23? - Bredvid Återvinningen.
- Okej. - Men det kan finnas ett problem.
Ursäkta. Jag vet att det är sent.
Har nåt hänt?
Du ville se min rapport om sheriff Nichols putsning
innan jag lämnade in den.
Kunde det inte vänta?
Jag pratade med de fem soldaterna som var med och grep Nichols.
Enligt fyra sa hon att hon ville gå ut.
Men inte den femte?
Den femte... sa att de fokuserade på jobbet.
Om de andra hörde henne be att få gå ut, så var det så, sa soldaten.
Men du är osäker.
När jag förde henne uppför trappan
sa sheriff Nichols själv att hon inte sagt det.
Vänta lite. Det här säger du först nu?
Jag visste inte om jag kunde tro henne.
Jag ville prata med de andra, men om vittnet kände tvivel
borde en utredning gjorts innan Nichols skickades ut.
- Det står... - I Pakten. Ja.
Jag vet.
- Finns det nåt... - Nej.
Jag tar över nu.
Tack för att du underrättade mig, sheriffen.
God natt.
Knox.
Shirley, vänd om och gå hem.
- Om du ger oss Teddy, så. - Det tänker vi inte göra.
Varifrån fick du busarna?
- Busar? Shirl, de är vicesheriffer. - Inte de med hjälmar.
Jag kan inte låta er ta nån ur häktet!
- Så frige honom! - Frige Teddy!
Polis. Skingra er!
Vi är inte såna!
Jo, kanske är vi det nu!
Frige Teddy!
Hör på, vi vill alla samma sak.
Ha Teddy tillbaka.
- Frige Teddy! - Hör på...
- Frige honom! - Nej!
Vad gör ni, va?
Ta in honom bakvägen!
- Coop? - Cooper!
Det är okej.
- Du är okej, Coop. - Coop.
- Kompis, du är okej. - Coop, vi är här.
Du är okej.
Coop.
- Coop. - Det är okej.
Det är okej.
Kompis?
Hjälp mig nån!
ETT
PHOEBE WELLS - KVINNA KONFIDENTIELLT
DENNA PROCEDUR ÄR KLASSAD KOD SILO ORANGE
FÖDELSEKONTROLL FÅR EJ AVLÄGSNAS.
PATIENTEN SKA TRO ATT DEN ÄR AVLÄGSNAD.
Ingen vet vilken skit som satte igång det.
Ingen från Mekaniska.
Den andra?
Ja.
Född och uppvuxen i Mekaniska.
Terry Cooper.
En jätterar kille.
Han bara...
Ja, han försökte stoppa idioten med brandbomben.
Vad behöver ni?
Tja, chefen,
vi saknar allting.
Men först...
...behöver vi dig.
Tack för att ni kom.
Vi är säkra här, inga kameror, ingen som lyssnar.
Varför lät du oss inte göra det vi ville göra?
Vi hade fått ut Teddy och allt hade varit bra.
Verkligen?
Tänkte ni gömma honom för alltid?
Vi miste Cooper.
Jag kan inte fatta det.
Inte jag heller.
Såja. Gör inte illa foten.
Slå mig om du vill slå nånting.
Helvete.
Ah, helvete.
Jag trodde inte att du skulle göra det.
Inte jag heller.
Shirl...
...fler än du är arga.
Inte bara du miste Jules.
Jag vet inte om vi miste henne.
Det har gått två dagar.
Vi vet inte vad hon såg bortom krönet.
Hon kanske finns kvar därute, vid liv.
Hör på, jag...
Okej.
Jag vill veta sanningen lika mycket som du,
men vi kan inte göra det som ni har gjort.
Hur i så fall?
Minns du när vi var barn och utforskade där nere?
Minns du väggen med alla namn som vi fann?
Ja?
Vi visste inte dess betydelse då.
Nu gör jag nog det.
En morgon i gryningen
stänger jag bildskärmarna i cafeterian
för rutinunderhåll,
och alla kamerorna i sheriffkontoret.
Jag öppnar luftslussen,
och du har fem minuter att komma över krönet
och utom synhåll innan jag startar bildskärmarna igen.
Säkert att du vill göra det här?
När får jag min dräkt?
Som chef för IT har jag min egen dräkt.
Jag tänkte att vi kunde modifiera den.
Du är 2,70 lång.
Därför är det bäst att du får en egen dräkt gjord.
För en tänkbar skugga, säger jag.
Vanligen skickar de ett team för att mäta en,
men eftersom det här bara är mellan oss två,
gör jag det.
Jag mäter dig.
Man brukar börja med armarna.
Typ...
Behöver du inte skriva ner måtten?
Nej.
Bernard.
Ja?
Får jag ställa en fråga?
Har jag varit till hjälp?
Du är den enda jag kan prata med.
Men du behöver bara få prata.
Min åsikt är varken efterfrågad eller behövd.
Den är både efterfrågad och behövd.
Men ignorerad.
Jag sa att du borde frige mannen som klottrade i Mekaniska.
Han frigavs.
Ja, men inte förrän efter en brandbomb och en skjutning som krävde två liv.
- Var det du? - Nej.
Inte? För det verkade taget direkt ur Reglerna.
Få dem att hämnas,
vilket skapar antipati mot Mekaniska i Silon,
vilket låter dig krossa ett uppror.
Det var inte jag.
Är du säker?
Jag skulle inte ljuga för dig.
- Det har du redan gjort. - Hur då?
Juliette Nichols bad inte att få gå ut, eller hur?
Nej.
Har du alla mått du behöver?
Ja.
Då kan du gå nu.
Kom inte tillbaka utan min dräkt.
Solo?
Solo, du hade rätt.
Det är under vattnet, men jag kan nog få det att funka.
Om jag går ner i vattnet
kan jag gå ner en nivå,
och kanske ta mig genom lägenheterna
och ut i korridoren,
men jag måste bygga nånting som kan pumpa luft ner till mig.
Så du måste sköta den när jag är under vattnet.
Solo?
Jag behöver din hjälp.
Jag kan inte komma ut!
Men du har varit ute förut.
Jag vet... Alltså...
Kropparna i korridoren...
Jag får inte öppna dörren.
Du gav mig mat. Du öppnade dörren och gav mig mat.
- Ja. - Ja?
Jag öppnar inte dörren när du är här.
Hör på, jag vill inte pressa dig.
Jag behöver inte veta vad som hände här.
Jag fattar.
Jag vet att du inte vill prata om det,
och jag vet att du har mist alla i ditt liv.
Men jag måste tillbaka.
Jag måste tillbaka, okej?
Och jag vet att du inte får öppna dörren...
- Det är mitt jobb. - Men du måste hjälpa mig.
Förstår du?
Du måste hjälpa mig att rädda mi...
10 000 människor, Solo.
10 000 människor.
Jag vet att det inte gottgör vad som hände här,
men om jag kan komma hem...
Om du kan hjälpa mig att komma hem,
kanske jag kan hindra att samma sak händer där som hände här.
Men jag...
Jag behöver dig, för fan.
Snälla.
Jag kan inte.
"Vi kommer in förr eller senare."
VI KOMMER IN FÖRR ELLER SENARE
Okej.
Jag fattar.
Det är okej. Jag fattar.
Tack för maten, jag ska...
Vi ses.
Vänta!
Vad tänker du göra?
Jag vet inte. Jag...
Jag kommer på nåt.
Vad känner du?
Upprymdhet.
Nervositet.
Jag menar, är du bedövad? Känner du det här?
Förlåt.
Bedövad.
Bra.
Det är inget att vara nervös för.
Det är över innan du vet ordet av.
Dr Nichols.
Vi vill bara säga hur tacksamma vi är.
Och att vi är väl medvetna om att denna chans bara finns
för att din dotter...
Tack.
Jag hoppas att ni får en flicka.
Nu är ni fria att skaffa barn.
Nej. Var stilla.
Några stygn, så är du färdig.
Gå inte!
Ser jag hemsk ut?
Nej då. Jag bara...
Jag trodde att du skulle se annorlunda ut...
Jag har aldrig kommit ut så här långt.
Det är så stort. Det finns...
Det finns så mycket plats.
Vill du se mer?
Ja.
Okej. Vart vill du gå?
Vill du gå upp?
Upp?
Okej.
Kom nu.
Ja. Försiktigt.
Lugn.
- Det är okej. - Stanna.
- Låt bli! - Lugn.
Vänta, gjorde jag dig illa? Är du okej?
- Nej! Jo! Ganska. - Herre... Nej.
Det var inte ditt fel.
- Förlåt mig. - Det är okej.
Sitt bara.
Vi sitter bara.
Jag är här.
Det var så länge sen, bara.
Jag vet.
Du är verkligen här, eller hur?
Ja.
Ja, det är jag.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson