Gyva?
Nežinome, ar tai tiesa, ne šimtu procentų,
bet vyrukas iš aukštesniųjų, tvirtinantis, kad yra Bernardo mokinys,
prasmuko į apačią ir pasakė man...
kai Džulsę matė paskutinį kartą, ji buvo gyva.
Kur?
- Lauke? - Nežinau.
Bet tai suteikia mums vilties.
Nors ir nebuvote jos praradęs.
Daug žmonių čia ateina ir sako, kad mano Džuljeta gyva.
Skanduoja ant laiptų,
raižo ant sienų...
bet jūs esate pirmieji, kuriais aš išties patikėjau.
Nebeturime pirštinių. Ar sakiau?
Mums trūksta darbuotojų. Nemiegojau jau...
Gydytojau Nikolsai, mums skubiai reikia jūsų paslaugų.
Teikiu medicinines paslaugas visiems žemiau barikados
sukilimo metu.
Kur dar gali būti didesnė įtampa?
Kare.
Gerai. Pavyko.
Eime.
- Čia – mano pietų dėžutė. - Džimi.
Ką?
- Tau viskas gerai? - Taip.
Tik jau seniai čia nebuvau.
Kai buvau čia paskutinį kartą, paskutinį kartą mačiau mamą.
Štai ten.
Pamenu.
Jie stovėjo...
ten.
Jie buvo jaunesni už mane.
Turiu galvoje, negu aš dabar.
Aš taip pasenau.
Šitiek laiko praėjo.
Mano mama norėjo, kad sėdėčiau savo vietoje ir valgyčiau pietus kaip...
kaip įprastą dieną.
Buvai vienturtis?
Neturėjai seserų, brolių?
- Ne. - Yra daugiau kostiumų?
Jei vaikystėje jį turėjai, gal jis man tiktų?
Ne, nemačiau kostiumo, skirto man, bet mano tėtis turėjo šitą,
mama irgi turėjo, bet niekur jo nerandu.
Džimi.
Mums reikia eiti.
Ar galiu... Gal dar galėčiau čia truputį pabūti?
Tik truputį?
Bet aš netrukus išeisiu.
Žinau.
„Apsaugos procedūra“.
- Ar toli tau reikėjo eiti? - Krisi negyva dėl oro,
- nespėjusi žengti nė žingsnio... - Taip, tik noriu žinoti.
- Nelabai toli, bet... - Ei!
Kas?
- Turi kai ką pamatyti. - Ne, aš turiu eiti.
O, ne! Todėl ir turi pamatyti.
Tai, ką parodysiu, gali būti vienintelis būdas išsaugoti tavo šachtą.
Ateik!
Greičiau!
Šūdas.
PAVOJINGA!
NEIKITE TAI – PAKTO PAŽEIDIMAS, BŪSITE NUBAUSTI
Sveikas, pone Mėlynasis.
Gali parodyti?
Gerai. Štai.
„Lukas“. Taip.
- Eisi su manimi. - Ne, turiu grįžti į viršutiniuosius.
Širlė liepė man surasti kažkokį Luką ir jį uždaryti.
- Klausyk, neįsivaizduoji... - Turbūt ne.
Bet man nesvarbu.
Eisi pats ar teks nutempti?
Tik...
Vadinasi, nutempti.
Šunsnukis.
Šūdas. Atsiprašau.
Viskas gerai?
Taip, viskas gerai.
Ir ką čia matau?
Tai, ko mes jau kurį laiką stengėmės išvengti.
- Kokie „mes“? Nesu šito akyse mačiusi. - Niekas nematė.
Koridoriuje mėtosi parakas, vadinasi, kažkas matė.
Jie žino tik tai, ką reikia žinoti. Ne viską.
Pasitikime tik tais, kurie yra šiame kambaryje.
Koks planas?
Klausykit, mes rizikuojame.
Šansai – ne mūsų naudai.
Nekokia pradžia.
Bet dabartinėje situacijoje
galimybė ilgai išgyventi irgi ne ką didesnė.
Resursai senka.
Tik laiko klausimas, kada jie atsiims ūkį,
tad veikti turime dabar arba niekada.
Nebūčiau to sakęs, kai viską pradėjome, bet dabar jie turi žinoti,
kad esame pasiruošę rizikuoti viskuo.
Kuo viskuo?
Vienintelis mūsų svertas.
Po valandos išvesiu komandą, kuri šturmuos barikadą.
Širlė ateis su antrąja banga.
Bet mūsų tikslas nėra laimėti prie barikados.
- Tuomet ką mes... - Be...
Bet užlaikyti smogikus bent tris valandas.
Kodėl tris?
GENERATORIAUS PLANAS PARAKAS – STATINĖS
Nes tiek laiko reikia, kad susprogdintume generatorių.
- Ruošiesi susprogdinti generatorių? - Jei negausime, ko norime.
Jei negausite, ko norite, nužudysite visus?
- Nenužudysime visų. - Ko tu nori, šerife?
- Noriu sužinoti tiesą. - Jie mums jos nepasakys.
Nebent bus priversti.
Trys valandos.
Tai viskas, ko mums reikia.
Bet ši informacija turi likti šiame kambaryje,
nes jei kas nors iš viršutiniųjų sužinos, viskas nueis šuniui ant uodegos.
Aš eisiu su pirmąja banga.
Pričiupau jus.
VALYTOJAI
Siųsk smogikus šturmuoti barikadas, suimti maištininkus
ir saugoti generatoriaus patalpas.
- Kiek smogikų siųsti? - Visus.
Eikit!
PAGAL HUGH HOWEY KNYGŲ SERIJĄ „ŠACHTA“
Kas čia buvo, po velnių?
Nežinau.
Kas čia per šūdas?
Greičiau!
Šūdas.
- Bėkit! - Ką?
Stok...
Stokit! Jūs nesuprantat!
Ateik. Jis čia.
- Jis kažkur čia. - Gerai.
- Kaip juos išsaugoti. Tai... - Kas?
Palauk, tu negali to žinoti. Išeik.
- Ką? - Ėdra turi išeiti!
- Nevadink manęs Ėdra! - Tu per jauna tą žinoti.
- Nedrįsk manęs taip vadinti! - Viskas gerai.
Viskas gerai.
Kaip nori, kad tave vadintų?
Mano mama vadino mane Vilte.
Vilte? Gerai, nuostabu. Labai gražus vardas. Viltė.
Jei sugrįši į saugyklą, mes tuoj ateisim, pažadu.
Gerai?
Atleisk.
Džimi.
Gerai, klausyk. Parašyta: „Apsaugos procedūra“.
Girdėjau, kaip mano tėvai apie ją šnabždėdavosi.
Ji gali nužudyti žmones.
Bet tą rytą jie išsiaiškino, kaip ją sustabdyti.
- Ir jei išmoksi, gerai... - Gerai.
...Jei žinosi, tuomet galbūt iš... galbūt išgelbėsi savo šachtą nuo žūties.
Pamenu, mano mama negrįžo,
ir tuomet tai, ką padarė mano tėvai, suveikė.
- Kas? - Mama su tėčiu išgelbėjo kitų gyvybes.
Visi žmonės, kurie išėjo į lauką, nemirė.
Bent jau ne iš karto.
Jie nemirė, Džuljeta.
Ir, manai, tai, ką jie padarė, galėtų padėti apsaugoti mano šachtą?
- Taip! - Gerai.
- Jis kažkur čia. Mums tik... - Gerai.
Aš...
Nežinau, ko aš ieškau. Tik...
Palauk. Jei tą darysime, turi prisiminti, aišku?
- Turi pamėginti. - Gerai.
Jie ateina!
- Pirmyn. Eime iš čia. - Šūdas.
- Jie apačioje? - Taip.
Tu su manim?
Visada.
Tuomet pirmyn, bliamba!
- Gerai. - Apieškokite kambarius!
- Viskas gerai? Atleisk. - Taip.
Polai, kas vyksta?
Suraskit jį!
Jie ateina. Tad...
Polai Bilingsai, esi suimamas už Pakto „Santvarkos“ 11-24 Delta pažeidimą:
Pareigų nevykdymas, siekiant sukelti maištą.
Palaukit. Čia vaikas.
Nieko asmeniško, Polai.
Tik dirbu savo darbą,
kaip mane mokei.
Keitlin.
Keitlin!
Dabar tikrai netinkamas metas.
Gal užsuk, kai tavo mama čia bus...
Eime.
Atstatyk radijo ryšį Saile.
Taip, pone.
Viskas gerai, pone?
Taip.
Gal pasisekė surasti Luką Kailą?
Dar ne.
Ar pasirinkome ne tą pusę?
Nunešdami Bilingso žinutę?
Galbūt.
Jei Bernardas sužinos,
tai mūsų išsiuntimas į lauką valyti sūnaus akivaizdoje
bus švelniausia bausmė, kurią jis pasiūlys.
Gal ta žinutė dar vis dėlto atsipirks.
Šiaip ar taip, jau metas.
Tu surask kelią į saugyklą, aš paimsiu mūsų sūnų.
Pamenu saugyklą. Pamenu, kad mama ir tėtis paprašė Solo nuvesti mane ten.
- Jis mane ten nuvedė. - Taip.
Tada, po kelių dienų, pamenu, išgirdau sprogimus,
šūvius, o tada šerifas
parvedė mano tėtį, bet mamos nebuvo.
Bet tada mano tėtis...
mano tėtis pasakė, kad išeiti į lauką yra saugu.
Jis jiems pasakė, kad jie padarė kažką, kad būtų saugu.
Bet šerifas, jis...
Atleisk, jis norėjo tiesos.
Tad mano tėtis pasakė jam tie...
Vamzdis.
„Apsauga“ yra vamzdis.
Ką?
- Turime jį surasti. - Gerai.
Esate čia dėl savo ir Sailo saugumo.
Jūsų susitaikymą geranoriškai priimsime.
- Jūsų pasipriešinimą priimsime su... - Užsičiaupk, bliamba!
Ei!
Ei! Nustokit!
Tu sveikas?
Tedi.
- Tu sveikas? - Žinoma. Pažvelk į jį.
Jis kietas vyrukas.
Mama tavimi didžiuojasi.
Jaudinomės dėl tavęs.
Spyrei Rendžiui į kiaušus?
Taip, turėjau patekti į viršutiniuosius.
Kodėl?
Nepasakysi, ką radai apačioje?
Nesijaudink, dabar jau nebesvarbu.
- Pasakyk... - Nesvarbu.
Tik...
Sveikas, mielasis.
Ką jie mums padarys?
- Nusiramink ir saugok Kler. - Eime, Bilingsai.
- Ei! - Viskas bus gerai!
Tas ekranas yra melas!
Tai – nesąmonė. Jūs tą žinote, tiesa?
Taip?
Ekranas!
Viskas čia melas!
Aš mačiau!
Kiti irgi matėte.
Nikols man parodė.
Ji visiems mėgino parodyti tiesą!
Palauk.
Aš mačiau.
Mėlynos ir žalios šviesos blyksnį.
Kai buvo atjungta elektra generatoriui pataisyti, aš mačiau.
Lauke – saugu.
Džuljeta Nikols gyva!
Džuljeta gyvena!
Meras Holandas nurodė, kad jos turi sėdėti skirtingose kamerose.
Ne. Meras Holandas sako: „Ačiū.
Sailas dėkingas už jūsų bendradarbiavimą.“
Volk, tu?
Kito kelio nebuvo.
Jūs abi galite eiti.
Pasitrauk nuo manęs, bliamba.
Niekur aš neisiu.
Aš turiu jį pamatyti.
Neabejoju, tau laiko jis tikrai suras.
Tikiuosi, jis išsiųs tave valyti.
Visi šitoj skylėj žino, kad Džuljeta gyva.
Lauke – saugu, ir jūs tą žinote.
- Aš mačiau. - Iš kelio.
Ei, stokit.
Jei nenugabensiu jūsų kolegos į medicinos aukštą,
jis mirs ant laiptų.
Klausykit, daktare, man duotas įsakymas.
Viskas gerai, Denai, aš susitvarkysiu.
Džine, man buvo duotas griežtas nurodymas nieko iš čia neišleisti,
- kol nebus pasakyta ir... - Radome paraką.
- Daug jo. - Šūdas. Eikit!
Eime.
Kuriame aukšte? Kur?
Mechanikos skyriuje. Visur.
Supratau.
Jie turėjo atkirsti. Uždėti dangtį.
Bet jie bijojo,
- kad gali nepavykti. - Kodėl? Kodėl jie turėjo uždengti?
Nes ten buvo nuodai.
Pakankamai nuodų nužudyti visus. Visus 10 000 žmonių.
Turime surasti šachtos žemėlapį.
Gerai. Vamzdis atėjo iš lauko.
- Čia. - Palauk.
Čia.
- Ten. - Ten.
VIRŠUTINIS SAILAS
- Čia! - 14-as aukštas.
Ten dirbo mano mama.
- Manai, reikia eiti? - Taip, po velnių.
Nieko nėra.
Dar kartą.
Gerai. Žiūrėk.
GAMTOS GARSAI
DVYLIKA GAMTOS IR GYVŪNŲ ĮRAŠŲ
Dar kartą.
Beni, ateik. Paragauk.
Po tavęs.
Kaip suprantu, tavo buvusi žmona nenorėjo turėti su tavimi nieko bendro.
Tu bent jau liksi laisva, priešingai nei likusieji.
Išgersi?
Ačiū, ne.
Turime dar kelias minutes, kol sulauksime patvirtinimo,
kad generatorius – saugus.
Prisėsk.
Turime sustoti.
Jūs eikite tolyn.
Praneškite, jei kas nors lips žemyn.
Eime.
Nusiramink.
Jie ateis ir pasakys, kai bus baigta.
Taigi, kodėl norėjai su manimi susitikti?
Norėjau papasakoti tau istoriją apie generatorių.
Ar visi pokalbiai Mechanikos skyriuje
prasideda ir baigiasi svarstymais apie generatorių?
Istorija baigiasi ne čia.
Nueik patikrinti, ar tie maištininkai kavinėje nusiramino.
Ir pažiūrėk, ar yra maisto.
Tikrai galiu tave palikti?
Tie šūdžiai niekur nedings.
Viršuje tuščia. Pasiruošęs?
O, taip, bliamba.
Mirštu tame šalme.
Pažiūrėsiu, ar niekas neateina iš apačios.
Kas čia?
Kas nutiko?
Jo nebėra.
Laikmačio.
Kaip?
Nežinau, bet jo nėra.
Ei!
Taip?
Susisiek su jais ir pasakyk, kad viskas gerai.
Bomba neprijungta.
Ačiū Įkūrėjams.
Klausyk, turime būti atsargūs.
Jokių šūvių. Jokios kibirkšties. Aišku?
Gerai!
Čia Denas.
Perduokite Bernardui. Bomba neprijungta.
Matai, generatorius garsiai ūžia.
Todėl turime garsiai šūkauti.
Bėgant metams, žmonės išvystė rankų signalus,
dažniausiai rodomus viena ranka.
Ir gana sudėtingus. Galima tikrai išsamiai pasikalbėti.
Išmokiau to vaikus.
Tad jei manai, kad tai, ką matei per kamerą mano dirbtuvėse,
ir buvo visi mūsų pokalbiai...
Liaukis.
...žinok, kad išties kalbėjome visai ką kita.
Mus stebi.
Gerai...
Gavome tavo žinutę.
Ką darote?
Jei ji gyva, perduok jį jai.
Pasakyk jai, kad myliu ją.
Pasakyk, kad niekad nenustotų kovoti.
Nenustotų būti savimi.
Nes visą savo gyvenimą...
visą savo gyvenimą...
ji buvo tobula...
tokia, kokia yra.
Gydytojau, leiskite man tą padaryti.
Tikrai ne.
Eik.
- Negaliu. - Ei...
Eik.
Klydau pastatydama savo asmeninius troškimus aukščiau
už Mechanikos skyrių, savo šeimą.
Bet šią klaidą viliuosi ištaisyti...
po penkių, keturių, trijų,
dviejų, vienos.
Bomba neutralizuota.
Pasiekėme ją anksčiau, nei jie sujungė laidus.
Velnias.
Nieko sau, kokia drama.
Ką ten sakei?
Ar tau baigus skaičiuoti,
turėjo dingti elektra?
Kas turėjo nutikti?
Kas čia buvo?
Kažkas lauke.
Rodos, iš...
Taip.
- Nebeturi laiko. - Ką?
Turi skubėti namo.
O šūdas.
Ką tu padarei?
Ne tik aš.
Mes visi.
ŠERIFO MERFIO DEPARTAMENTAS
Meskit. Mikliai!
Eime!
Paskui mane!
Kaip tai nebėra?
Laiptų tarp 92-o ir 90-o aukštų.
Jų tiesiog nebėra.
Kiek smogikų įstrigo žemiau sprogimo zonos?
Liepėte išsiųsti visus.
Nagi!
Pasakykit mums tiesą!
Kete!
- Kete, tu sveika? - Taip, mums viskas gerai.
Gerai. Taip. Eime.
- Pasakykite tiesą! - Žinome, kad tai – melas.
Pasakykite mums tiesą.
Kviesk ką tik gali saugoti IT.
Visi virš sprogimo zonos arba bando neatsitraukti iš posto,
arba bėga.
Galbūt rasiu smogikų. Simsą?
Eik. Eik!
Greičiau!
- Bernardai. - Kur tu buvai?
- Tylėk ir klausyk. - Ką?
Nėra laiko, aišku?
Noriu, kad suprastum, jog šis pokalbis – labai svarbus.
Bet tik klausyk. Nesakyk nė žodžio.
Nes jei jis išgirs, mums galas.
Sužinojau kodą.
Tai – tiesa.
Todėl Medous nenorėjo būti mokine.
Todėl aš irgi nenoriu.
Bose?
Bernardai. Ei, Bernardai!
Ką tau pasakė Lukas Kailas?
Sveikas, Robai.
Ką jis pasakė?
Ei.
Vis dar nori būti mano mokiniu?
Ką?
Būk.
Nuo šiol esi mano mokinys.
Kodas – 552039.
Sėkmės, Robertai.
Buvai labai lojalus...
iki tam tikro momento.
- Gali paduoti juostą? - Taip.
Ji stalčiuje.
Reikės, kad padėtumėte užsegti kostiumą, kai jį apsirengsiu.
Taigi...
Ne, ne.
Šūdas!
- Šūdas! - Gal galime sutvarkyti. Kas, jei...
Kaip sutvarkysi? Jis turbūt per tave ir suplyšo.
- Kaip? Aš juk nebuvau... - Nes esi Ėdra.
Tiesiog užsičiaupkit! Liaukitės!
Per ją mūsų tėvai negyvi.
- Ne per ją! - Taip, per ją.
Ji to nenorėjo. Niekas nenorėjome.
Nori pykti?
Tai pyk ant tų šūdžių, kurie pastatė šią vietą ir mus uždarė!
O ne ant mūsų.
Ne ant jos.
Mes tik stengiamės išgyventi.
Bet tą padarysime tik jei pasitikėsime kitais žmonėmis,
kurie murkdosi tame pačiame mėšle kaip mes.
Bet tu nebesimurkdysi. Tu išeisi.
Tikrai taip, bliamba. Eisiu namo.
Nes kažkur netoli nuo čia
yra žmonės, kuriuos myliu, ir jie galbūt dabar žudo vieni kitus.
Su jais aš ir murkdausi mėšle.
Su savo draugais. Savo šeima. Savo tėčiu.
Pažiūrėk, ką tu turi.
Tu turi Riką.
Ir Benį.
Ir Tesę.
Ir turi Viltę.
Ne Ėdrą ar kokį kitą bjaurų vardą jai sugalvosi.
Nori pykti? Pykite visi drauge ant kitų,
o ne vieni ant kitų.
Viskas.
Likote tik jūs.
Tad pasistenkite.
Bet viską sutvarkyti turite dabar, bliamba.
Taip, turiu kitą kostiumą.
Nežinau, ar suveiks, bet turiu pamėginti. Džimi...
Kur Džimis?
Ne.
Jo nėra.
- Kai supykai, Džimis... - Jis išėjo.
Jis...
- Tu sugrįžai. - Taip.
Tau viskas gerai?
Taip, man viskas gerai.
Kas ten vyksta?
Girdėjau riksmus. Kambarys sudrebėjo.
Tiesiog sumaištis, aišku?
Lukai, kas negerai? Kas nutiko?
Viskas gerai, mama. Viskas...
Viskas gerai.
Padarei, ką turėjai padaryti?
Pasirodo, nė nereikėjo daryti.
Ne.
Pasirūpinsiu tavimi.
Volk?
- Kur Bernardas? - Po sprogimo jis išėjo.
Beveik visi išėjo.
IT dabar mūsų.
Taip ir žinojau.
Kurgi ne, po velnių.
Giliai širdyje jaučiau.
- Kas vyksta? - Eime į lauką!
Jie mėgins išeiti į lauką.
Iš kelio!
Pasitraukit! Šūdas!
Džimi!
Šūdas.
Palauk.
- Ei. Gerai? - Gerai.
Ką darai? Ką...
Šalmas nepraleidžia oro,
apsivyniojau gerąja juosta riešus.
Pamaniau, kad jei vanduo nepateks į vidų, ir aš nenuskęsiu, tai viskas gerai.
Pavyko.
Tad gali su juo grįžti.
- Ne. - Gerai.
Ei, tik... Ačiū tau.
Ačiū.
- Verčiau eikime. - Taip.
Gerai.
Ankstyviausias mano prisiminimas,
kai man buvo mažiau nei dveji,
kad guliu lovoje šalia tavęs ir žaidžiu su tavo rankomis.
Jos buvo tokios didelės.
Kodėl prisiminei?
Nežinau.
Atleiskite, kad taip įsiveržiau, ponia Kail,
bet turiu kai ko paklausti jūsų sūnaus.
Kokį šūdą pasakei Bernardui?
Pone Holandai. Kas vyksta?
Ką mums daryti?
- Nusipelnėme žinoti. Prašau. - Pasakykite mums tiesą.
Turite pasakyti tiesą, pone...
Nešdinkitės lauk, bliamba.
Lauk!
Tu lik.
Gerai, Džuljeta, aprenkime tave.
Taip.
Tiks?
Taip, puikiai.
Ačiū.
Gerai.
Taip.
Viskas gerai.
Palauk.
Tu sugrįši, tiesa?
Ne, aš...
Jei atvirai, nežinau, kas nutiks, kai išeisiu į lauką,
tad nemeluosiu tau.
Gerai?
Klausyk, tu nekalta dėl to, kas nutiko tėvams. Žinai tą, ar ne?
Esi stipri ir protinga, daug ką sugebi.
Taip?
Tau viskas bus gerai.
Jums visiems.
Eikite. Nebūkite čia, kai atidarysime duris.
Gerai.
Tu dabar jo mokinys?
Taip.
Jis tau padavė raktą?
Taip.
Gal nuleistum ginklą?
- Tikrai ne. - Viskas gerai.
Matai, kalbant apie tą raktą, Bernardas suklydo,
manydamas, kad viskas gerai, nes jis nedegė,
bet jis klydo.
Jis nedega, nes atėjo galas.
Kam galas?
Sukilimui?
Ne.
Tuomet kam?
Ką tu jam pasakei?
Negaliu tau pasakyti.
Nesakysiu.
Taip, gali užmušti mane ir mano motiną.
Nesvarbu.
Verčiau išeik.
Eik į saugyklą.
Peržiūrėk Palikimą, kol dar yra laiko.
Suprasi, kai pamatysi.
Kodas – 55...
Žinau suknistą kodą.
Gerai.
- Gerai. - Ei.
Žinau, kodėl pasakei tą, ką pasakei, bet...
tu juk sugrįši, tiesa?
Tikrai mėginsiu.
Nepraleiskite jų!
Nagi!
Tedi! Atnešk jį man! Atnešk!
Eikit!
Ramiai. Ei, judinkitės. Viskas gerai.
Bernardai.
Mums tavęs dabar reikia.
Nežinau, kas dedasi tavo galvoje, bet išeik.
Reikia, kad pasakytum žmonėms tiesą.
Bilingsai!
- Pasitraukit! - Pasakyk jiems tiesą.
Bernardai, jiems tik to tereikia.
- Pasitrauk. - Prašau. Vieną minutėlę.
Pakalbėkime su juo. Išklausykime jį. Bernardai, prašau.
- Bernardai. - Suimkit jį.
Atidaryk... Liaukis! Palaukit! Išklausykime jį. Paklausykime, ką pasakys.
Kenedi, paklausyk!
Paklausykime, ką jis pasakys. Prašau!
Neikite į lauką. Nagi!
Atneškite man taraną!
Nagi! Atneškite čia!
Einame iki galo. Iki galo.
- Pasitraukite! - Palaukit!
Ar ten...
Turbūt.
Tai ji.
Ji gyva.
Džuljeta gyvena!
NESAUGU NEIŠEIKITE
Šūdas!
Pasakykite savo vardą.
Mano vardas – Robertas Simsas.
Kamilės vyras.
Entonio tėvas.
Kodėl atėjai?
Noriu išgelbėti Sailą.
Aš irgi.
Teisėjau Simsai, jūs su sūnumi privalote išeiti iš saugyklos.
Kamilė gali likti.
Ei!
Nušausi mane?
Ko atėjai?
Atėjau, kad sulaikyčiau visus, kad jie neišeitų.
Kad... Per tave visi ir nori išeiti.
Jei būtum norėjęs mane nušauti, jau būčiau negyva.
- Kodėl tu čia, Bernardai? - Noriu išeiti.
Pasijausti laisvas nors vieną akimirką savo gyvenime, bliamba.
Kam tuomet tas ginklas?
Pabaigai.
Jei skausmas bus nepakeliamas.
Nėra prasmės jų gelbėti.
Tu to nesuvaldysi. Niekaip negalėjai suvaldyti. Nei tu.
Nei aš. Nei kas nors kitas.
Dėl nuodų, kurių gali mums pripumpuoti?
- Tu apie tai žinai? - Žinau.
Bet nežinau, kas tą daro ir kodėl.
Žinau, kas, bet nežinau, kodėl, ir man nusispjaut, bliamba.
Šitiek paaukojau, kad išsiaiškinčiau, jog viskas buvo nesvarbu.
Jie tai vadina
- „Apsaugos procedūra“. - Procedūra. Žinau.
Nekaltas terminas,
kuris reiškia, kad jie gali mus nužudyti kada tik panorėję.
Ne, nebūtinai.
Ką nori pasakyti?
Klausyk...
Manau, kai ką išsiaiškinau.
- Ne. - Negali ten eiti.
Sudegsi.
Ne, ne!
Pasilenk!
Tave vis dar verčia daryti tai lauke?
Yra radiacijos?
Nelabai.
- Labas. - Labas.
Helena?
Dabar apsimesime,
kad nežinome, kaip kitas atrodo?
Turbūt ne.
Taigi, gerai, išsiaiškinkime.
Kur buvai, kai tai nutiko?
- Buvau sesijoje... - Sesijoje, tiesa?
Taip, tikrai. Atstovavau 15-osios Džordžijos apygardos žmonėms.
O tu kur buvai?
Aš... Buvau darbe...
Turėčiau užbaigti sakinį? Nežinau.
Ar... Tai blogai?
Tai buvo... Tiesiogiai pranešinėjai.
Buvai... Žurnalas... „The Post“.
O Dieve, „The Post“.
Tebedirbi „The Post“?
- Aš... - Tikrai nepagūglinai apie mane?
Ar tai blogai?
Nieko sau, gerai.
Žinau, kad esi naujai išrinktas kongreso narys.
Gerai. Mano amžius ir ženklelis išdavė.
Atstovauji, kaip minėjai, 15-ąją Džordžijos apygardą.
Kovotoja 15-oji.
Ir kadangi negali kandidatuoti, jei nesi tarnavęs karinėse pajėgose,
baigęs inžinerijos magistrantūrą Džordžijos universitete,
įstojai į armiją.
Tipo.
Tipo?
Priklausyti Karinių pajėgų Inžinierių korpusui nereiškia
švaistytis M-16 automatu.
Ačiū.
Manau, pakeisiu temą,
kol nepradėjau girtis, ką nuveikėme Naujajame Orleane.
Kaip gražiai įpynei į pokalbį.
Ar pažinojai ką nors, kuriuos tai paveikė?
- Radioaktyvi bomba? - Taip.
Ne. O tu?
Ne. Mano dėdė Taileris daugybę metų kalbėjo apie Iraną,
tad jis priėmė tai asmeniškai.
Bet...
mano sesuo vienintelė gyvena Vašingtone. Tuo metu ji buvo išvykusi.
Tiesą sakant...
norėjau pakalbėti būtent apie radioaktyvią bombą.
Imu manyti, kad tik aš vienas galvojau, kad čia – pasimatymas.
Pasimatymas?
Žinau, kad niekas taip nebesako.
Tik tie, kam 95-eri.
Turbūt vis tiek nieko nebūtų išėję.
Skirtingi universitetai. Aš – buldogas, tu – antis.
Ar teisingai supratau,
- kad baigei Oregono universitetą? - Galvojau, nepasidomėjai apie mane.
Sakykime, išsisukau nuo klausimo.
O jei imčiau ir pasakyčiau?
Atėjau, nes manau, kad žmonės, kuriems dirbi,
turiu galvoje šios šalies žmones,
o ne tuos neaiškaus plauko pataikūnus, kurie apmoka kampanijas.
Manau, žmonės turi žinoti, ar planuojama
smogti Iranui,
ir ar tai išties buvo radiologinio ginklo ataka
prieš Jungtines Valstijas.
O tu pats?
Ką manai?
Manau, verčiau jau eisiu.
Štai.
Čia – dovana ar...
- Taip užaugau. - Iš gimtosios valstijos?
Ne persikas.
Ne, tik niekutis, kurį paskubomis nupirkau parduotuvėje
netoli savo namų.
Sėkmės tau.
Galima sąskaitą?
Ačiū.
Išvertė Akvilė Katilienė