Živa?
Nismo povsem prepričani, da je to res,
toda nekdo od zgoraj, ki trdi, da je Bernardov učenec,
se je pretihotapil sem in mi povedal, da...
Ko so Jules nazadnje videli, je bila živa.
Kje?
- Zunaj? - Ne vem.
Ampak to vzbuja upanje.
Niste ga izgubili.
Marsikdo mi reče, da je moja Juliette živa.
To skandirajo na stopnišču, vrezujejo v stene...
Toda vidva sta prva, ki jima verjamem.
Zmanjkalo nam je rokavic. Sem že povedal?
In premalo osebja imamo. Spal nisem že vse od...
Doktor, za nekaj nujnega vas potrebujeva.
Zdravstveno med uporom oskrbujem vse pod barikado.
Kaj bi lahko bilo še nujnejšega?
Vojna.
V redu, imam ga.
Pojdiva.
- Moja škatla za malico. - Jimmy.
Kaj?
- Si v redu? - Ja.
Samo že dolgo nisem bil tukaj.
Ko sem bil nazadnje tu, sem zadnjikrat videl mamo.
Tja vodi.
Spomnim se.
Stala sta...
Tam.
Bila sta mlajša od mene.
Kot sem zdaj star jaz.
Zelo sem se postaral.
Veliko časa je minilo.
Mama je hotela, da sedim na stolu in jem kosilo, kot...
Kot da je povsem običajen dan.
Si bil edinec?
Nobenih sester in bratov?
- Ne. - Je še kakšen kombinezon?
Mogoče bi mi bil prav tvoj otroški.
Ne, nisem videl kombinezona zase. Moj oče je imel tistega.
In mama je enega naročila zase. Ampak ga ne vidim.
Jimmy.
Iti moramo.
Lahko še malo ostanem tukaj?
Čisto malo?
- Kmalu bom odšla. - Saj vem.
"Varnostni postopek."
- Kako daleč je? - Zrak te bo ubil,
- preden boš... - Samo vedeti hočem.
- Ni zelo daleč, ampak... - Hej!
Kaj?
- Nekaj moraš videti. - Iti moram.
Ne! Zato moraš videti.
Mogoče lahko samo tako rešiš svoj silos.
Pridi!
Daj že!
Jebenti.
NEVARNOST! Z NADALJEVANJEM KRŠIŠ PAKT
Hej, tisti z modro izkaznico je. Jo smem videti?
Ja. Izvoli.
"Lukas." V redu.
- Z mano greš. - Nazaj gor moram.
Shirley mi je rekla, naj poiščem Lukasa in ga zaprem.
- Pojma nimaš... - Verjetno res ne. Ampak mi je vseeno.
- Boš hodil ali te odvlečem? - Samo...
Odvlečem, torej.
Jebentiboga!
Klinc, oprosti.
- Je vse v redu? - Ja.
Kaj gledam?
Nekaj, čemur se poskušamo izogniti.
- Mi? Tega še nisem videla. - Nihče ni.
Ampak po hodniku se kotali smodnik. Torej nekdo je.
Vedo le to, kar morajo. Ne vsega.
Tukaj so ljudje, ki jim zaupamo.
Kakšen je načrt?
- Tvegano je. - Razmere nam niso naklonjene.
To ni dober začetek.
Ampak trenutno nam tudi za dolgoročno preživetje ne kaže kaj bolje.
Zmanjkuje nam zalog.
Kmetijo bodo kmalu spet zavzeli.
Zato moramo to narediti zdaj. Ali pa ne bomo.
Ko smo začeli, tega ne bi rekel, ampak zdaj morajo vedeti,
da smo pripravljeni tvegati vse.
Vse pa pomeni?
Našo edino pogajalsko moč.
Čez eno uro bom z ekipo jurišal na barikado.
Shirley bo vodila drugi napad.
Ampak osvojitev barikade ni naš glavni cilj.
Zakaj bomo pa potem...
Jurišnike moramo zadržati vsaj tri ure.
Zakaj tri?
GENERATOR SMODNIK – SODI
Toliko namreč traja, da na generator namestimo razstrelivo.
- Generator boste razstrelili? - Če ne dosežemo svojega.
In potem boste kar vse ubili?
- Ne bomo ubili vseh. - Šerif, kaj hočeš?
- Poznati hočem resnico. - Ne bodo je povedali.
Razen če jo bodo morali.
Tri ure.
Samo toliko potrebujemo. Ampak to ostane med nami.
Če za to izve kdo od zgoraj, bo vse zaman.
Šel bom s prvim valom.
Pa vas imam.
HIŠNIK
Jurišniki naj zavzamejo barikade, aretirajo upornike
in zavarujejo generator.
- Koliko naj jih pošljem? - Vse. Pojdite!
PO KNJIŽNI ZBIRKI SILO HUGHA HOWEYJA
Hudiča, kaj je bilo to?
Ne vem.
Jebenti, kaj je to?
Dajmo!
Jebenti.
- Beži! - Kaj?
Stojte...
Nehajte! Ne razumete!
Pridi. Tukaj je.
- Nekje tu je. - V redu.
- Kako jih rešiti. - Kaj?
Ti tega ne smeš slišati.
- Kaj? - Golta mora stran!
- Ne kliči me tako! - Premlada si.
- Ne kliči me tako! - V redu je. V redu je.
Kako naj te kliče?
Mama me je klicala Hope.
Hope? V redu, sijajno. Imenitno ime. Upanje.
Če se vrneš v trezor, prideva takoj za tabo. Obljubim.
Prav?
Oprosti.
Jimmy.
Poglej. Tu piše. "Varnostni postopek."
Starša sem slišal šepetati o njem.
Lahko je ubijal.
Toda tisti jutro sta potuhtala, kako ga ustaviti.
- Če to ugotoviš... - Dobro.
Če ga boš poznala, boš preprečila, da bi tvoj silos umrl.
Spomnim se, da se mama ni vrnila.
In... Tisto, kar sta starša naredila, je delovalo.
- Kaj? - Moja mama in oče sta rešila ljudi.
Tisti, ki so šli ven, niso umrli.
Ne takoj.
Niso umrli, Juliette.
In misliš, da bi to lahko rešilo moj silos?
- Ja! - Dobro.
- Nekje tukaj je. Samo... - V redu.
Veš...
Ne vem, kaj iščem. Samo...
Čakaj. Če bova to naredila, se moraš spomniti.
- Moraš poskusiti. - V redu.
Prihajajo!
- Pojdite. Umaknite se. - Pizda.
- So spodaj? - Ja.
Si z mano?
Vedno.
Potem pa pojdiva!
- Dobro. Si v redu? Oprosti. - Ja.
- Paul, kaj se dogaja? - Najdite ga!
Prihajajo. Zato...
Paul Billings, aretiran si zaradi kršenja ukaza 11-24 D.
Malomarnost in hujskanje k uporu.
Počakajte. Tam je otrok.
Ni osebno, Paul.
Samo svoje delo opravljam, tako kot si me učil.
Kathleen.
Kathleen!
Res ni pravi čas.
Oglasi se, ko bo tu tvoja mama.
Pojdimo.
- Vzpostavite radijske povezave. - Prav.
Ste v redu?
Ja.
- Ste našli Lukasa Kyla? - Še ne.
- Sva izbrala napačno stran? - Z dostavo Billingsovega sporočila?
- Mogoče. - Če bo Bernard izvedel,
naju bo poslal čistit. In najin sin bo gledal. To bo še najmanj.
Mogoče se bo sporočilo še splačalo.
V vsakem primeru je čas.
Ugotovi, kako boš prišel v trezor, jaz pa bom šla po sina.
Spomnim se trezorja. Mami in oči sta Solu rekla, naj me odpelje vanj.
- On me je spravil sem. - Ja.
Nekaj dni pozneje... Spomnim se eksplozij,
strelov in tega, da je šerif pripeljal nazaj mojega očeta. Mame pa ne.
Ampak potem mu je oče... Povedal mu je, da je varno iti ven.
Da sta z mamo nekaj naredila in da je zato varno.
Ampak šerif...
Oprosti. Hotel je resnico.
In zato mu je moj oče povedal res...
Cev je.
Varovalo je cev.
Kaj?
Poiskati jo morava.
Tu ste zaradi svoje varnosti.
Mir bomo prijazno sprejeli.
- Nasilje pa... - Utihni, mater!
Hej! Nehaj!
Si v redu?
Teddy.
- Si v redu? - Seveda. Poglej ga. Žilav je.
- Mama je ponosna nate. - Skrbelo nas je zate.
Randyja si brcnil v jajca?
Moral sem v zgornje nivoje.
Zakaj?
Ne boš povedal, kaj si našel?
Ne skrbi, ni več pomembno.
- Povej mi. - Ni pomembno.
Samo...
Srček.
Kaj bodo z nami?
- Pazi na Claire. - Pridi, Billings.
- Hej! - V redu bo.
Ta zaslon je laž!
Vse to je zlagano. To veste, ne?
Drži?
Ta zaslon!
Vse to so laži!
Videl sem.
In nekateri od vas tudi. Nichols mi je pokazala.
Vsem je poskušala pokazati resnico!
Počakaj.
Videla sem.
Moder in zelen blisk. Ko so izklopili elektriko za popravilo generatorja.
Zunaj je varno.
Juliette Nichols je živa!
Juliette živi!
Župan je izrecno naročil, naj bosta v ločenih celicah.
Ne. Župan Holland pravi: "Hvala. Silos ti je hvaležen za sodelovanje."
Ti, Walk?
Edini način je bil.
Obe lahko gresta.
Ne približuj se mi.
Nikamor ne grem.
- Moram ga videti. - Zate si bo gotovo vzel čas.
Upam, da te bo poslal čistit.
Vsi v tej jebi vedo, da je Juliette živa.
- Zunaj je varno in to veste. Videl sem. - Umaknite se.
Stoj.
Če vajin kolega ne bo mogel do oskrbe, bo umrl na stopnišču.
- Dohtar, ukaze imam. - Dan, dovolila sem.
Jean, strogo so ukazali, da ne sme nihče ven,
- dokler ne rečejo. - Našli smo smodnik.
- Veliko. - Jeba. Pojdite!
Pridita.
Na katerem nivoju?
- V Strojniški. Povsod je. - Sprejeto.
Morala sta jo zapreti. Pokriti.
- Ampak sta se bala, da bo kaj narobe. - Zakaj sta jo morala pokriti?
Ker je bil v njej strup.
Dovolj strupa, da ubije vse. Vseh deset tisoč ljudi.
- Poiskati morava načrt silosa. - Cev je prihajala od zunaj.
- Tukaj. - Počakaj.
Tukaj.
- Tu. - Ja.
ZGORNJI SILOS
- Tukaj! - 14. nivo.
Tam je delala moja mama.
- Naj greva tja? - Ja, mater.
Vse smo pregledali.
Še enkrat.
Dobro. Glej.
GLASOVI NARAVE DVANAJST POSNETKOV IZ NARAVE
Še enkrat.
Benny, to moraš pokusiti.
Izvoli.
Tvoja bivša žena menda ni hotela imeti opravka s tabo.
No, v nasprotju z drugimi si vsaj svobodna.
- Bi kaj popila? - Ne, hvala.
Še nekaj minut časa je, preden bodo potrdili,
da je generator varen.
Usedi se.
Ustaviti se moramo.
Pojdite naprej. Sporočite, če gre kdo dol.
Pridita.
Sprosti se.
Izvedel bom, ko bo konec.
Torej... O čem si hotela govoriti z mano?
Hotela sem ti povedati zgodbo o generatorju.
Se v Strojniški vsak pogovor
začne in konča z generatorjem?
Ta zgodba se ne.
Pojdi preverit, ali so se uporniki v menzi umirili.
- In poglej, ali je tam kaj hrane. - Boš res lahko sama?
Te riti ne gredo nikamor.
- Zgoraj niso nič našli. Pripravljen? - O ja.
Skoraj bi se zadušil. Prepričat se grem, da se nihče ne vzpenja.
Kaj je?
Kaj se je narobe?
Ni ga več.
- Časovnika. - Kako to?
Ne vem, ampak ga ni več.
Ja?
Sporoči, da je vse v redu. Niso zvezali bombe.
- Hvala Ustanoviteljem. - Biti moramo previdni.
- Nobenih strelov in isker. Ja? - Ja.
Dan tukaj.
Sporoči Bernardu. Bomba ni zvezana.
Veste, generator je glasen. Vpiti morate, da se slišite.
Ekipe so zato razvile znakovno govorico.
Večinoma enoročno.
Zelo obširno. O vsem se lahko pogovorite.
Otroke sem je naučila.
Ko ste v moji delavnici mislili, da je tisto, kar vidite po kameri,
vse, o čemer govorimo...
Nehaj.
Smo govorili o drugih stvareh.
Opazujejo naju.
V redu.
Dobili smo tvoje sporočilo.
Kaj počneš?
Če je živa, ji daj tole.
Povej ji, da jo imam rad.
In da naj se ne neha bojevati.
Naj ostane zvesta sama sebi.
Ker je že vse življenje...
Vse življenje...
Popolna.
Taka, kot je.
Dohtar, dovoli meni.
Ne pride v poštev.
Pojdi.
- Ne morem. - Hej...
Pojdi.
Moja napaka je bila, da sem osebne želje postavljala
pred želje v Strojniški, moje družine.
Vendar upam, da bom to napako odpravila.
Čez pet, štiri, tri,
dve, ena.
Bomba je nevtralizirana.
Prišli smo, preden so jo zvezali.
Mater.
To je pa bilo dramatično.
Kaj je bilo to?
Naj bi pred koncem odštevanja ostali brez elektrike?
Kaj naj bi se zgodilo?
Kaj je bilo to?
Nekaj od zunaj.
Kot da je prišlo iz...
Ja.
- Zmanjkalo ti je časa. - Kaj?
- Takoj moraš domov. - Sranje.
Kaj si naredila?
Ne samo jaz.
Vsi smo.
ODDELEK ŠERIFA MURPHYJA
Odložite jih. Takoj!
Pojdimo!
Za mano!
Kako, izginilo?
Stopnišče med 92. in 90.
Preprosto je izginilo.
- Koliko jurišnikov je ujetih spodaj? - Rekel si, naj pošljem vse.
Dajmo!
Hočemo resnico!
Kat!
- Kat, sta v redu? - Ja.
Dobro. Pojdiva naprej.
- Resnico! - Vemo, da je laž.
Povejte resnico!
Zavarovati moramo Informatiko.
Vsi nad eksplozijo branijo položaj ali ga zapuščajo.
- Zbral bom jurišnike. Mogoče Simsa? - Pojdi!
Pojdi!
- Bernard. - Kje si bil?
- Utihnite in poslušajte. - Kaj?
Ni časa, prav?
Glejte tako, kot da se resno pogovarjava.
Ampak samo poslušajte.
Če to sliši, bo po nas.
Razvozlal sem šifro.
Res je.
Zato je Meadows nehala biti vaša učenka.
Zato nisem več jaz.
Šef?
Bernard. Hej, Bernard!
Kaj ti je rekel Lukas Kyle?
Zdravo, Rob.
Kaj ti je rekel?
Še hočeš biti moj učenec?
- Kaj? - Prav.
Moj novi učenec si.
Šifra je 552039.
Srečno, Robert.
Bil si zelo zvest.
Dokler si bil.
- Mi prineseš trak? - Ja.
V predalu je.
Pomagati mi boš morala zatesniti kombinezon.
Zato...
Ne, ne, ne.
Jeba!
- Jebenti! - Morda ga lahko popravimo.
Kako? Verjetno je itak uničen zaradi tebe.
- Kako le? Nisem... - Golta si.
Utihnita! Nehajta!
Najini starši so mrtvi zaradi nje.
- Ni res! - Pa je.
Ni prosila za to. Nihče od nas ni.
Hočeš biti jezna?
Jezi se na prasce, ki so zgradili ta prostor in nas zaprli vanj.
Ne na nas.
Ne nanjo.
Vsi poskušamo samo preživeti.
Ampak to nam bo uspelo le, če bomo zaupali drugim,
ki tičijo v istem dreku kot mi.
Ti ne tičiš z nami. Odhajaš.
Prekleto res. Domov grem.
Ker se nekje, nedaleč od tod,
ljudje, ki jih imam rada, morda prav zdaj pobijajo med sabo.
Tičim s tistimi ljudmi.
S svojimi prijatelji. Z družino. Z očetom.
Poglej, kaj imaš.
Imaš Ricka.
In Bennyja.
In Tess.
In imaš Hope.
Ne kliči jo Golta ali kako drugače nesramno.
Bi radi bili jezni? Jezite se skupaj, ne drug na drugega.
To je to. Samo vi ste ostali.
Zato naj se obnese.
Ampak za to se morate potruditi takoj.
Še en kombinezon imam.
Ne vem, ali bo deloval, ampak moram poskusiti. Jimmy...
Kje je Jimmy?
Ne.
Ni ga več.
- Ko si se razjezila, je Jimmy... - Šel je.
Je...
- Vrnil si se. - Ja.
Si v redu?
Ja. Dobro sem.
Kaj se dogaja?
- Slišala sem vpitje. Soba se je stresla. - Samo kup neumnosti je.
Lukas, kaj je narobe?
Vse je v redu, mama. Samo...
Vse je v redu.
Si naredil, kar si moral?
Ne bi mi bilo treba.
Ne.
Oskrbela ti bom rano.
Walk?
- Kje je Bernard? - Po eksploziji je odšel. Skoraj vsi so.
Informatika je naša.
Vedela sem.
Klinca si.
Globoko v sebi sem.
- Kaj se dogaja? - Pojdimo ven!
Poskusili bodo priti ven.
Umaknite se!
Ajde! Sranje!
Jimmy!
Jebenti.
Počakaj.
- V redu. - V redu?
Kaj počneš? Kaj...
Tesnilka čelade tesni in za zapestja sem uporabil dobri trak.
Če vanj ne bi vdrla voda in ne bi utonil, bo v redu, sem si rekel.
Delovalo je.
V tem se lahko vrneš.
- Ne. - V redu.
Hej, samo... Hvala.
Hvala.
- Raje pojdiva. - Ja.
Dobro.
Moj prvi spomin je...
Niti dve leti nisem star.
Na postelji ležim ob tebi in se igram s tvojimi dlanmi.
Bile so zelo velike.
Zakaj si pomislil na to?
Ne vem.
Ga. Kyle, oprostite, da tako vdiram, toda vašega sina moram nekaj vprašati.
Kaj, klinca, si rekel Bernardu?
G. Holland. Kaj se dogaja?
Kaj bomo?
- Zaslužimo si vedeti. - Povejte resnico.
Morate nam jo povedati.
Poberite se.
Ven!
Ne ti.
Juliette, pripravimo te.
Ja.
Bo to v redu?
Ja, super je.
Hvala.
V redu.
Ja.
V redu je.
Počakaj.
Saj se boš vrnila?
Ne...
Ne vem, kaj bo, ko bom stopila ven, zato ti ne bom lagala.
Prav?
Za to, kar se je zgodilo staršem, nisi kriva ti. To veš, ne?
Močna si, pametna in sposobna.
Ja?
Znašla se boš.
Vsi se boste.
Pojdite. Ne smete biti tu, ko bova odprla vrata.
Prav.
Zdaj si njegov učenec?
Ja.
Ti je dal ključ?
Ja.
Te lahko kako prepričam, da povesiš pištolo?
- Ne. - V redu je.
Veš, v zvezi s tistim ključem... Bernard je naredil napako.
Mislil je, da je vse v redu, ker se ne prižge,
ampak se je motil.
Ne prižge se, ker je konec.
Česa?
Upora?
Ne.
Česa pa?
Kaj si rekel?
Ne smem ti povedati.
Ne bom ti povedal.
Ja, lahko me ubiješ. In mojo mamo.
Ni pomembno.
Pojdi raje.
Pojdi v trezor.
Oglej si Zapuščino, dokler je še čas.
Prepoznal jo boš.
- Šifra je 55... - Poznam klinčevo šifro.
V redu.
- Dobro. - Hej, vem, zakaj si tisto rekla, ampak...
Vrnila se boš, kajne?
Vsekakor bom poskusila.
Ne spustite jih mimo!
Dajmo!
Teddy! Daj mi to!
Pojdite!
Previdno. Pridi. V redu je.
Bernard... Potrebujemo te. Ne vemo, o čem razmišljaš, ampak pridi ven.
Ljudem moraš povedati resnico.
Billings!
- S poti! - Povej jim resnico. Samo to potrebujejo.
- Umakni se. - Prosim. Minuto.
Prisluhnimo mu. Bernard, prosim.
Odpeljite ga.
Odpri. Nehaj! Počakaj! Prisluhnimo mu.
Kennedy, poslušaj!
Poslušajmo, kaj nam bo povedal. Prosim!
Ne hodite ven. Dajte!
Prinesite ovna.
Dajmo! Prebijmo jih!
Šli bomo do konca, ven.
- S poti! - Počakajte!
Je to...
Mora biti.
Ona je.
Živa je.
Juliette živi!
NI VARNO NE HODITE VEN
Pizda!
Predstavi se.
Robert Sims sem.
Camillin mož.
Anthonyjev oče.
Zakaj si tukaj?
Rešiti hočem Silos.
Jaz tudi.
Sodnik Sims, s sinom morata zapustiti trezor.
Camille lahko ostane.
Hej!
- Me boš ustrelil? - Zakaj si tu?
Da ljudje ne bodo šli ven.
To je... Vsi hočejo ven zaradi tebe.
Če bi me hotel ustreliti, bi me že.
- Zakaj si tu, Bernard? - Samo ven hočem.
Za eno jebeno sekundo hočem občutiti svobodo.
Zakaj pa imaš pištolo?
Za konec.
Če bo bolečina neznosna.
Tvoj poskus nima smisla. Da bi jih rešila.
Ne moreš jih. Nikoli jih nisi mogla.
- Jaz tudi ne. Nihče. - Zaradi strupa, ki ga lahko načrpajo?
- Veš za to? - Vem.
Ne pa, kdo bi to naredil, in zakaj.
Jaz vem, kdo, ne vem pa, zakaj, in se mi tudi fučka.
Kaj vse sem naredil, žrtvoval! Le da bi izvedel, da ni bilo pomembno.
- Pravijo mu varnostni... - Postopek. Vem.
Neškodljiv izraz,
ki pomeni, da nas lahko ubijejo, kadar hočejo.
Mogoče pa ne.
- Kaj hočeš reči? - Poglej.
Nekaj sem ugotovila.
- Ne. Ne. - Ne moreš tja.
Zgorela boš.
Ne!
Na tla!
Morate to početi zunaj?
Je kdaj rdeče?
Ne.
- Zdravo. - Zdravo.
Helen?
Se bova pretvarjala, da ne veva, kakšen je drugi?
Očitno ne.
Dobro, opraviva s tem. Kje si bil, ko se je zgodilo?
- Na zasedanju... - Tistega dne, kaj?
Ja. Služil sem prebivalcem 15. okraja v Georgii.
- Kje pa si bila ti? - V službi. V...
Naj bi dokončal jaz? Ne vem. Je to slabo?
Za poročevalsko hišo si delala.
Za revijo... Ne, za Post.
Zaboga, za Post.
Si še vedno tam?
- No... - Me res nisi poiskal na spletu?
- Je to tako slabo? - V redu.
Vem, da si novopečeni kongresnik.
Prav. Izdajata me starost in pripeta zastavica.
- Predstavljaš 15. okraj v Georgii. - Borbeni 15.
In ker lahko kandidirajo samo tisti, ki so služili,
si po magisteriju iz strojništva na Univerzi v Georgii vstopil v vojsko.
- No, recimo. - Recimo?
Inženirski korpus ne hodi na bojišča vihtet M-16.
Hvala.
Dajva o čem drugem, preden se pobaham s tistim v New Orleansu.
Glej no, kako spretno si to vpletel v pogovor.
Si poznala koga, ki jih je tisto prizadelo?
- Umazana bomba? - Ja.
Ne. Ti?
Ne. Moj stric je že leta bentil zaradi Irana, zato je tisto vzel osebno.
Ampak... V Washingtonu živi samo moja sestra. Takrat je ni bilo doma.
Pravzaprav...
S tabo sem hotela govoriti o umazani bombi.
Očitno sem samo jaz mislil, da je to zmenek.
Zmenek?
Nihče več ne govori tako.
Razen če imajo 95 let.
Tako ali tako se ne bi obneslo.
Jaz sem buldog, ti pa raca.
- Sem zadel? Univerza v Oregonu? - Rekel si, da nisi pobrskal o meni.
Izognil sem se odgovoru.
Kar neposredna bom.
Tu sem, ker mislim, da ljudje, za katere delaš,
in s tem mislim državljane,
ne tiste ostudneže, ki plačujejo za kampanje.
Ljudje morajo vedeti, ali boste napadli Iran.
Ne glede na to, ali je ZDA napadel z radiološkim orožjem ali ne.
Pa ti? Kaj misliš o tem?
Raje bom šel.
Izvoli.
Je to darilo ali...
- Tako sem odraščal. - Nekaj iz tvoje zvezne države?
Ni breskev.
Ne, to sem v paniki kupil v trgovini na vogalu moje ulice.
Imej se.
Lahko dobim račun? Hvala.
Prevedla: Polona Mertelj