Vid liv?
Vi vet inte säkert om det är sant,
men en från Toppnivån som påstår sig vara Bernards skugga
smög ner och sa till mig att...
...Jules var vid liv när hon sågs senast.
Var?
- Där ute? - Jag vet inte.
Men det ger oss hopp.
Inte för att du nånsin miste det.
Många kommer in genom dörren och säger att min Juliette lever.
De mässar det i trappan,
ristar in det i väggen...
...men ni är de första jag faktiskt tror på.
Vi har slut på handskar. Sa jag det?
Vi är underbemannade. Jag har inte sovit ordentligt...
Dr Nichols, du behövs för en viktig sak.
Jag ger sjukvård åt alla nedanför barrikaden
under en tid av uppror.
Vad kan vara mer brådskande än det?
Krig.
Jag tar hand om det.
Kom nu.
- Det här är min lunchlåda. - Jimmy.
Va?
- Mår du bra? - Jadå.
Men jag har inte varit här inne på länge.
Sista gången jag var här var sista gången jag såg min mamma.
Den passar där.
Jag minns.
De stod...
...där.
De var yngre än jag.
Än jag är nu, menar jag.
Jag har blivit så gammal.
Det var så länge sen.
Mamma ville att jag skulle sitta i min stol och äta lunchen som om...
...det var en vanlig dag.
Var du ensambarn?
Inga systrar eller bröder?
- Nej. - Finns det fler dräkter?
Om du hade en som barn, kanske den passar mig.
Nej, jag såg aldrig nån dräkt för mig men pappa hade den där,
sen lät mamma göra en, men den vet jag inte var den är.
Jimmy.
Vi måste gå.
Får jag... Är det okej om jag stannar här inne ett tag?
Bara ett litet tag?
Men jag ger mig snart iväg.
Jag vet.
"Procedur för Garanten."
- Hur långt måste du gå? - Luften dödar dig
- innan du tar ett steg... - Jag vill bara veta.
- Det är inte så långt men... - Hallå!
Vad är det?
- Du måste se en sak. - Nej, jag måste iväg.
Det är därför du måste se det.
Det jag har att visa dig kan vara enda sättet att rädda din silo.
Kom!
Skynda på!
Helvete.
FARA!
ATT GÅ LÄNGRE ÄR STRAFFBART ENLIGT PAKTEN
Titta, herr blå ID-bricka.
Får jag se den?
Okej. Här.
"Lukas." Okej.
- Du följer med mig. - Nej, jag måste till Toppnivån.
Shirley sa åt mig att hitta nån Lukas och låsa in honom.
- Du förstår inte... - Förmodligen inte.
Men jag bryr mig inte.
Vill du gå eller bli släpad?
Bara...
Släpad alltså.
Aj fan!
Helvete. Förlåt.
Allt väl?
Jadå, det är bra.
Vad är det jag tittar på?
Nåt vi har försökt undvika länge.
- Vadå "vi"? Jag har aldrig sett det här. - Det har ingen.
Det finns krut ute i korridoren, så nån har sett det.
De vet bara vad de behöver veta. Inte allt.
De här i rummet är de vi litar på.
Hur lyder planen?
Alltså, det är en risk.
Oddsen är emot oss.
Ingen vidare bra utgångspunkt.
Men i vår nuvarande situation
är chanserna för överlevnad på lång sikt knappast bättre.
Resurserna börjar ta slut.
Det är bara en tidsfråga innan de tar tillbaka farmen,
så det är nu eller aldrig.
Jag hade inte velat säga det här förut, men nu måste de få veta
att vi är villiga att riskera allt.
Vilket innebär?
Det enda som är till vår fördel.
Om en timme leder jag ett team som stormar barrikaden.
Shirley leder en andra våg.
Men målet är inte så mycket att segra vid barrikaden...
- Så varför... - Men...
...utan hålla tillbaka soldaterna minst tre timmar.
Varför tre?
GENERATORPLAN KRUT - TUNNOR
För det är så länge det dröjer att rigga generatorn att explodera.
- Spränga generatorn? - Om vi inte får som vi vill.
Tänker du döda alla om du inte får som du vill?
- Inte alla. - Vad vill du, sheriffen?
- Jag vill veta sanningen. - Den ger de oss inte.
Bara om de är tvungna.
Tre timmar.
Det är allt som krävs.
Men vi talar inte om det för nån annan,
för om nån från Toppnivån får veta, är allt förgäves.
Jag följer med första vågen.
Nu är ni fast.
STÄDSKRUBB
Skicka dina soldater och storma barrikaden, grip rebellerna
och säkra generatorrummet genast.
- Hur många ska jag skicka? - Alla.
Kör!
BASERAD PÅ BOKSERIEN SILO AV HUGH HOWEY
Vad tusan var det där?
Jag vet inte.
Vad fan är det där?
Fort, fort!
Helvete.
- Spring! - Va?
Sluta...
Sluta! Ni förstår inte!
Kom igen. Det är här.
- Det är här nånstans. - Okej.
- Hur man ska rädda dem. Det är... - Va?
Vänta, du får inte höra det här. Gå.
- Va? - Ätaren måste ut!
- Kalla mig inte det! - Du är för ung.
- Kalla mig inte det! - Det är okej.
Det är okej.
Vad vill du bli kallad?
Min mamma kallade mig Hope.
Hope? Okej, bra. Det är ett bra namn. Hope.
Gå tillbaka till valvet. Vi är strax tillbaka, jag lovar.
Okej?
Förlåt.
Jimmy.
Titta. Det står här: "Procedurer för Garanten."
Jag hörde mina föräldrar viska om det.
Det kan döda folk.
Men den morgon kom de på ett sätt att stoppa det.
- Om du lär dig det... - Okej.
...om du lär dig det kanske du kan... rädda din silo från att dö.
Jag minns att mamma inte kom tillbaka,
och sen... Vad än mina föräldrar gjorde, funkade.
- Va? - Min mamma och pappa räddade folks liv.
De gick ut allihop, och de dog inte.
Inte direkt.
De dog inte, Juliette.
Och du tror att det de gjorde kan rädda min silo?
- Ja! - Okej.
- Det är här nånstans. Vi ska... - Okej.
Jag...
Jag vet inte vad jag letar efter. Jag...
Vänta. Om vi ska klara det här måste du minnas, förstått?
- Du måste försöka. - Okej.
De kommer!
- Ut härifrån. - Helvete.
- Är de där nere? - Ja.
Är du med mig?
Alltid.
Då kör vi!
- Okej. - Genomsök varje rum!
- Är ni oskadda? - Ingen fara.
Paul, vad pågår?
Hitta honom!
De kommer. Så...
Paul Billings, du är gripen för brott mot Pakten 11-24 D:
försumlighet av plikt och uppvigling.
Vänta. Det är ett barn där borta.
Inget personligt, Paul.
Jag gör bara mitt jobb.
Precis som du lärde mig.
Kathleen.
Kathleen!
Det passar verkligen illa just nu.
Kom tillbaka när din mamma är här...
Kom nu.
Återuppta radiokommunikationerna i Silon.
Ska bli.
Är allt väl?
Jadå.
Har ni hittat Lukas Kyle?
Inte än.
Valde vi fel sida?
Genom att förmedla Billings budskap?
Kanske.
Om Bernard får reda på det
skickar han ut oss för att putsa medan vår son ser på,
eller gör nåt mycket värre med oss.
Meddelandet kanske lönar sig ändå.
Hursomhelst är det dags.
Hitta en väg in i valvet, så tar jag hand om vår pojke.
Jag minns valvet. Min mamma och pappa lät Solo ta mig dit.
- Han satte mig där. - Ja.
Några dagar senare minns jag explosioner,
jag minns skottlossning och jag minns att sheriffen
förde tillbaka min pappa, men min mamma var inte där.
Men min pappa...
...sa åt honom att det inte var farligt att gå ut.
De hade gjort nåt så att det inte var farligt, sa han.
Men sheriffen...
Förlåt, han ville veta sanningen.
Så min pappa berättade sa...
Det är ett rör.
Garanten är ett rör.
Va?
- Vi måste hitta det. - Okej.
Ni är här för Silons säkerhet och er egen.
Om ni är fredliga bemöts ni med vänlighet.
- Om ni är våldsamma bemöts ni... - Håll käften!
Hallå!
Hallå! Sluta!
Är du oskadd?
Teddy.
- Är du oskadd? - Visst är han det. Se på honom.
Han är en tuff grabb.
Din mamma är stolt över dig.
Vi var oroliga för dig.
Sparkade du Randy på kulorna?
Ja, jag måste ju upp till Toppnivån.
Varför?
Tänker du inte tala om vad du fann där nere?
Bara lugn, för det spelar ingen roll nu.
- Berätta... - Det spelar ingen roll.
Det bara...
Hej, vännen.
Vad tänker de göra med oss?
- Lugn, för Claires skull. - Kom, Billings.
- Hallå! - Allt ordnar sig!
Det ni ser är lögn!
Det är bara lögn. Det vet ni väl?
Eller hur?
Det ni ser!
Det är bara lögn!
Jag såg det!
Liksom några av er.
Nichols visade mig.
Hon försökte visa sanningen för alla!
Vänta.
Jag såg det.
En blå och grön blixt.
När de stängde av strömmen för att laga generatorn såg jag det.
Det är ofarligt där ute.
Juliette Nichols lever!
Juliette lever!
De skulle vara i separata celler, sa borgmästare Holland.
Nej. Borgmästare Holland säger: "Tack.
Silon är tacksam för er samarbetsvilja."
Du, Walk?
Det var enda sättet.
Ni är båda fria att gå.
Håll dig borta från mig.
Jag följer inte med nånstans.
Men jag måste träffa honom.
Han tar sig säkert tid för dig.
Måtte han skicka ut dig för att putsa.
Varenda jävel här inne vet att Juliette lever.
Det är ofarligt där ute, ni vet.
- Jag såg det. - Ur vägen.
Vänta lite.
Om jag inte får din kollega till en fungerande medicinsk nivå,
dör han i trappan.
Doktorn, jag har order.
Jag tar hand om det, Dan.
Jean, jag har stränga order att inte släppa ut nån
- förrän de säger till och... - Vi har hittat krut.
- Stora mängder. - Helvete. Gå bara!
Kom.
På vilken nivå? Var?
I Mekaniska. Det finns överallt.
Uppfattat.
De var tvungna att blockera det, att avsluta det.
Men de var rädda...
- ...att nåt skulle gå galet. - Varför måste de avsluta det?
För det fanns gift i det.
Nog för att döda allihop. Alla 10 000.
Vi måste hitta en karta över silon.
Okej. Röret kom utifrån.
- Här. - Vänta.
Här.
- Där. - Där.
ÖVRE SILON
- Här! - Nivå 14.
Det var där min mamma jobbade.
- Borde vi gå dit? - Ja, för fan.
Säkrat.
En gång till.
Okej. Titta.
NATURENS LJUD
TOLV INSPELNINGAR AV DJUR
En gång till.
Benny, kom. Du måste smaka.
Mm.
Efter dig.
Din ex-fru ville visst inte ha nåt med dig att göra.
Du är åtminstone fri, till skillnad från de andra.
Nåt att dricka?
Nej tack.
Vi får vänta några minuter tills vi har bekräftelse på
att generatorn är säkrad.
Sätt dig.
Vi måste stanna.
Fortsätt ni.
Säg till om nån kommer nedåt.
Kom.
Slappna av.
De underrättar mig när det är gjort.
Så, vad ville du prata med mig om?
Jag ville berätta en historia om generatorn.
Börjar och slutar varje samtal
om Mekaniska med generatorn?
Den här historien slutar inte där.
Gå och se om rebellerna i kafeterian har lugnat ner sig.
Och se om det finns nån mat.
Klarar du dig ensam här?
De här jävlarna ska ingenstans.
Klart uppåt. Är du redo?
Ja, för fan.
Jag står inte ut i den där.
Jag kollar att ingen kommer nerifrån.
Vad är det?
Vad har hänt?
Den är borta.
Timern.
Hur?
Jag vet inte, men den är borta.
Hallå!
Ja?
Meddela dem att allt är okej.
De anslöt inte bomben.
Tacka Grundarna.
Hör på, vi måste vara försiktiga.
Inget skjutande. Inga gnistor. Förstått?
Okej!
Det är Dan.
Meddela Bernard. Bomben är inte ansluten.
Generatorn är högljudd.
Så för att kommunicera måste man ropa.
Genom åren har arbetslagen skapat ett system med handsignaler,
mestadels med en hand.
Det blev ganska fulländat. Man kan föra hela samtal.
Jag lärde barnen att göra det.
Så i min verkstad, när du trodde att det du såg genom kameran
var det enda som kommunicerades...
Stopp.
...förde vi egentligen ett helt annat samtal.
Vi är bevakade.
Okej...
Vi fick ditt meddelande.
Vad gör du?
Om hon lever, ge henne det här.
Hälsa henne att jag älskar henne.
Säg åt henne att aldrig sluta kämpa.
Att aldrig sluta vara sig själv.
För i hela sitt liv...
...i hela sitt liv...
...har hon varit perfekt...
...precis som hon är.
Doktorn, låt mig göra det.
Absolut inte.
Gå.
- Jag kan inte. - Du...
Gå.
Mitt misstag var att sätta mina egna önskningar
över Mekaniska, över min familj.
Men det är ett misstag som jag hoppas rätta till...
...om fem, fyra, tre,
två, ett.
Bomben är neutraliserad.
Vi hann dit innan de anslöt den.
Ja jävlar.
Oj, det var dramatiskt.
Vad var det där?
I slutet av din lilla nedräkning?
Skulle strömmen gå?
Vad skulle hända?
Vad var det?
Nåt där ute.
Det verkade komma från...
Ja.
- Tiden har runnit ut. - Va?
Du måste gå hem genast.
Åh, jäklar.
Vad har du gjort?
Inte bara jag.
Vi allihop.
SHERIFF MURPHY
Släpp vapnen. Nu!
Sätt fart!
Följ mig!
Vadå borta?
Trapporna mellan 90 och 92.
De är borta.
Hur många soldater är fast under explosionspunkten?
Du sa åt mig att skicka alla.
Kom igen!
Ge oss sanningen!
Kat!
- Kat, är ni oskadda? - Ja, vi är oskadda.
Bra. Nu fortsätter vi.
- Sanningen! - Vi vet att ni ljuger.
Säg sanningen.
Skaffa folk som skyddar IT.
Alla ovanför explosionen försvarar sin position
eller överger den.
Jag samlar några soldater. Kanske Sims?
Gå. Gå!
Gå!
- Bernard. - Var har du varit?
- Var tyst och hör på. - Va?
Vi har inte tid.
Se ut som om vi för ett allvarligt samtal.
Men bara lyssna. Säg inte ett ord.
För om det hör detta, är vi dödens.
Jag knäckte koden.
Det är sant.
Det var därför Meadows slutade som din skugga.
Och därför slutar jag.
Chefen?
Bernard. Hallå, Bernard!
Vad sa Lukas Kyle till dig?
Hej, Rob.
Vad sa han?
Du...
Vill du fortfarande vara min skugga?
Va?
Varsågod.
Du är nu min skugga.
Koden är 552039.
Lycka till, Robert.
Du var mycket lojal...
...tills du inte var det.
- Du, kan du hämta tejpen? - Jadå.
I skrivbordslådan.
Jag behöver hjälp att täta dräkten när jag har satt på mig den.
Så...
Nej, nej.
Helvete!
- Helvete! - Vi kanske kan laga den. Om vi...
Hur då? Det är nog ditt fel att den är trasig.
- Hur kan det vara mitt fel? - För du är Ätaren.
Var tysta! Sluta!
Det är hennes fel att våra föräldrar är döda.
- Inte alls! - Jo.
Hon bad inte om det här. Det gjorde ingen av oss.
Vill du vara arg?
Var arg på de jävlarna som byggde det här stället och satte oss här!
Inte på oss.
Inte på henne.
Vi försöker bara överleva.
Men det kan vi bara göra om vi litar på de andra
som sitter i skiten precis som vi.
Men du sitter inte fast här. Du ska gå.
Det kan du ge dig fan på. Jag ska gå hem.
För på en plats inte långt härifrån
kanske mina nära och kära dödar varandra just nu.
Det är dem jag är fast med.
Mina vänner. Min familj. Min pappa.
Se på vad du har.
Du har Rick.
Och Benny.
Och Tess.
Och du har Hope.
Inte Ätaren eller nåt annat dumt namn du vill ge henne.
Vill ni vara arga? Var arga, men var arga tillsammans,
inte arga på varandra.
Det här är allt.
Bara ni finns kvar.
Så få det att fungera.
Men ni måste göra det här och nu.
Okej, jag har en dräkt till.
Jag vet inte om den kommer att fungera, men jag måste försöka. Jimmy...
Var är Jimmy?
Nej.
Den är borta.
- När du blev arg... - Jimmy stack.
Han...
- Du är tillbaka. - Ja.
Mår du bra?
Jadå. Jag mår bra.
Vad händer där ute?
Jag hörde rop. Rummet skakade.
Det är bara en massa nonsens.
Lukas, vad är det för fel? Vad har hänt?
Allt är som det ska, mamma.
Allt är bra.
Gjorde du det du behövde göra?
Det behövdes inte, visade det sig.
Nej.
Vi ska se till dig.
Walk?
- Var är Bernard? - Han stack efter explosionen.
Det gjorde nästan alla.
IT är i våra händer.
Jag visste det.
Så fan heller.
Innerst inne visste jag.
- Vad pågår? - Vi går ut!
De lär försöka komma ut.
Ur vägen!
Sätt fart! Fan!
Jimmy!
Helvete.
Vänta.
- Okej. - Okej?
Vad gör du? Vad...
Hjälmens försegling är lufttät,
och jag använde den bästa tejpen kring handlederna.
Om vattnet inte kom in och jag inte drunknade, skulle jag nog klara mig.
Och det funkade.
Så du kan använda den här för att ta dig tillbaka.
- Nej. - Okej.
Du, bara... Tack.
Tack.
- Bäst att ge oss iväg. - Ja.
Okej.
Mitt tidigaste minne,
jag är mindre än två år,
jag ligger bredvid dig i sängen och leker med dina händer.
De var så stora.
Vad fick dig att tänka på det?
Jag vet inte.
Förlåt att jag bara klampar in, mrs Kyle,
men jag måste fråga din son en sak.
Vad fan sa du till Bernard?
Mr Holland. Vad händer?
Vad ska vi göra?
- Vi förtjänar att få veta. - Säg sanningen.
Du måste säga sanningen, mr...
Försvinn härifrån.
Ut!
Inte du.
Jaha, Juliette, då sätter vi på dig dräkten.
Ja.
Funkar det här?
Ja, jättebra.
Tack.
Okej.
Ja.
Det är ingen fara.
Vänta lite.
Du kommer väl tillbaka?
Nej, jag...
Jag vet inte vad som kommer att hända när jag går ut,
så jag ska inte ljuga för dig.
Okej?
Det som hände föräldrarna är inte ditt fel. Det vet du väl?
Du är stark, smart och kunnig.
Okej?
Du kommer att klara dig.
Det kommer ni allihop.
Gå nu. Ni bör inte vara här när vi öppnar dörren.
Okej.
Är du hans skugga nu?
Det stämmer.
Gav han dig nyckeln?
Ja.
Kan du tänka dig att lägga undan pistolen?
- Absolut inte. - Ingen fara.
Grejen med nyckeln är att Bernard begick misstaget
att tro att allt är som det ska eftersom den inte lyser,
men han hade fel.
Den lyser inte, för det är över.
Vad är över?
Upproret?
Nej.
Vad i så fall?
Vad sa du?
Det kan jag inte berätta.
Jag tänker inte berätta.
Ja, du kan döda mig och min mor.
Det spelar ingen roll.
Du borde gå.
Gå till valvet.
Se Legatet medan det ännu finns tid.
Du känner igen det när du ser det.
Koden är 55...
Jag vet vad den jävla koden är.
Okej.
- Okej. - Du,
jag vet varför du sa som du sa, men...
...nog kommer du väl tillbaka?
Inget ska hindra mig från att försöka.
Släpp inte fram dem!
Kom igen!
Teddy! Ge mig den där!
Kör på!
Lugn. Gå vidare. Ingen fara.
Bernard, Bernard.
Vi behöver dig nu.
Jag vet inte hur du tänker, men kom ut.
Du måste säga sanningen till folket.
Billings!
- Ur vägen! - Säg dem sanningen.
Det är allt de behöver.
- Ur vägen. - Snälla. En minut.
Vi pratar med honom, hör vad han har att säga. Bernard!
- Bernard. - Ta honom.
Öppna... Sluta! Vänta! Låt oss höra vad han har att säga.
Kennedy, lyssna!
Låt oss höra vad han har att säga. Snälla!
Gå inte ut. Kom igen!
Hit med murbräckan!
Bär fram den!
Vi ska gå hela vägen. Hela vägen ut.
- Ur vägen! - Vänta!
Är det där...
Det måste vara hon.
Det är hon.
Hon lever.
Juliette lever!
FARLIGT KOM INTE UT
Helvete!
Uppge ditt namn.
Jag heter Robert Sims.
Make till Camille.
Far till Anthony.
Varför är du här?
Jag vill rädda Silon.
Jag också.
Domare Sims, du och din son måste lämna valvet.
Camille kan stanna.
Hallå!
Tänker du skjuta mig?
Varför är du här?
För att förhindra att alla går ut.
Det... Du är skälet till att alla vill gå ut.
Om du ville skjuta mig, vore jag död.
- Varför är du här, Bernard? - Jag vill bara gå ut.
Känna mig fri en enda jävla stund i mitt liv.
Så varför pistolen?
För slutet.
Om smärtan blir för svår.
Det du försöker göra är meningslöst, att rädda dem.
Det är bortom din makt. Du hade aldrig makten.
Inte heller jag. Eller nån annan.
På grund av giftet de kan pumpa in?
- Så du vet om det? - Ja, jag vet om det.
Men inte vem som skulle göra det eller varför.
Jag vet vem men inte varför, och jag bryr mig inte.
Efter allt jag gjort och offrat, spelade det aldrig nån roll till slut.
Det kallas
- "Garantproceduren." - Proceduren. Jag vet.
Ett oskyldigt ord
som betyder att de kan döda oss när de vill.
Nej, kanske inte.
Vad menar du?
Hör på...
Jag har kommit på en sak, tror jag.
- Nej, nej. - Gå inte in där.
Du blir ihjälbränd.
Nej! Nej!
Ner på golvet!
Måste ni fortfarande göra detta utomhus?
Har det nånsin lyst rött?
Inte direkt.
- Hej. - Hej.
Helen?
Ska vi köra leken där vi låtsas
att vi inte vet hur den andra ser ut?
Tydligen inte.
Så, låt oss få det överstökat.
Var befann du dig när det hände?
- Jag hade en session... - Session den dagen, va?
Ja, faktiskt. Jag företrädde folket i Georgias 15:e valdistrikt.
Och var befann du dig?
Jag... På jobbet...
Ska jag avsluta meningen? Jag vet inte.
Jag... Är det dåligt?
Det är... en plats med journalister.
En tidn... Det är The Post.
Jösses, det är The Post.
Är du kvar på The Post?
- Jag... - Har du verkligen inte googlat mig?
Är det så dåligt?
Wow, okej.
Tja, jag vet att du är ny som kongressledamot.
Okej. Min ålder och min kavajnål avslöjar det.
Du representerar, som du sa, Georgias 15:e valdistrikt.
Kämpaglada 15:e.
Nuförtiden kan man inte kandidera om man inte tjänstgjort i armén,
så efter din ingenjörsexamen vid University of Georgia
tog du värvning.
På sätt och vis.
På sätt och vis?
I ingenjörskåren behöver man ju inte släpa på en M-16
ute i terrängen.
Tack.
Bäst att jag byter ämne
innan jag börjar skryta om vad vi gjorde i New Orleans.
Så skickligt du fick med det i samtalet.
Kände du nån som drabbades?
- Av den radioaktiva bomben? - Ja.
Nej. Gjorde du?
Nej. Min farbror Tyler har skällt om Iran i många år,
så han tog det personligt.
Men...
...min syster är den enda som bor i D.C. Hon var bortrest då.
Faktum är att...
...den radioaktiva bomben var det jag ville prata med dig om.
Jag var visst den enda som trodde att det här var en dejt.
En dejt?
Ingen använder ordet numera, jag vet.
Bara om de är 95.
Det hade nog inte blivit nåt ändå.
Jag är ju från Georgia och du från Oregon.
Stämmer det?
- University of Oregon? - Jag trodde att du inte googlade mig.
Noga räknat så undvek jag frågan.
Bäst att jag går till saken.
Jag är här för att jag anser att människorna du jobbar åt,
och då menar jag landets medborgare,
inte de skumma typerna som betalar för kampanjer.
Jag anser att de behöver veta om det finns planer på
att slå tillbaka mot Iran,
och om det skedde en attack med radiologiska vapen
mot USA eller inte.
Och du själv?
Vad anser du?
Jag borde nog gå.
Här.
En present eller...
- Jag uppfostrades så. - Nåt från din egen delstat?
Det är ingen persika.
Nej, det är bara nåt jag panikköpte i närbutiken
runt hörnet från min lägenhet.
Ta hand om dig.
Kan jag få notan?
Tack.
PEZ GODIS & BEHÅLLARE
Undertexter: Bengt-Ove Andersson