Kámo, za tohle vám naúčtuju dvojnásobek.
Jestli v tom máte nářadí, tak trojnásobek…
Tohle by mělo víc než stačit. Děkuju, Ossie.
Chade, Jo. Oba vypadáte dobře.
Nejspíš mě očekává.
Bernarde.
Camille.
Co chcete?
Bernarde Hollande. Proč jste přišel?
Vím, že jsou ve vodě ty léky a že zadržujete Juliette.
Chci poprosit o její propuštění.
A abyste přestala vypouštět vitamin D+.
Proč bych to dělala?
Protože vám za to poskytnu narativ, který právě teď potřebujete.
V mechanickém úseku se vykládá, že jste Juliette vymyla mozek.
Zachráním vás před povstáním.
Je to pravda?
Společenská soudržnost je nižší než za starostky Jahnsové.
Je nižší i než za působení pana Hollanda.
Lidmi se dá manipulovat snadno.
Potřebují jen někoho horšího a pro vás to budu já.
Řekněte jim, že jsem zabil Meadowsovou.
A povězte jim i to, že jsem nařídil usmrcení Jahnsové a Marnese
a lhal o tom, že Juliette chtěla ven.
Nepokoje posledních měsíců sveďte na mě.
Nic z toho nebude lež.
Vykonával jsem rozkazy. Stejně jako vy.
Co se stane potom?
Omilostněte mě a ukažte, jak milosrdná vůdkyně jste.
To já jsem nikdy nebyl.
Dožiju pak v ústraní.
Prosím. Propočítejte to.
Rozdíl ve výsledku je zanedbatelný.
Na druhou stranu,
když lidem předložíme vámi navržený narativ,
pak vás pošleme ven čistit
a zároveň zachováme původní plán s Juliette Nicholsovou a vitaminem D+,
pro silo to bude přínosné.
To nemůže být pravda.
Něco vám uniká.
Lidé si přejí příběhy o druhé šanci.
Vykoupení je společným prvkem všech velkých mýtů a hlavních náboženství.
Jednak se pletete,
a navíc jste si neuvědomil, že nemáte žádnou páku.
Už jste zadržený
a stále jste velmi nepopulární u 89 % obyvatel.
Vezmete mi všechno, i když jsem vám obětoval život?
- Sbohem, Bernarde. - Nejste vševědoucí.
Kdybyste byl vševědoucí,
nedostal byste nás až sem.
Nepotřeboval byste všem vymazat vzpomínky ani zabíjet tolik lidí.
Nevíte toho o moc víc než já, co?
Sbohem, Bernarde.
Dopadlo to podle očekávání?
Ano.
Celou dobu mojí služby tam byl týž hlas.
Ale nikdy náš rozhovor neukončil takto. Váš ano?
- Ne, ale já ho neprovokuju. - Přesně tak.
Chtěl přestat komunikovat kvůli rozčilení, frustraci a vzteku.
To se stroji nepodobá, nemyslíte?
Jednou nedávno se choval divně.
Utěšoval mě.
Přemýšlela jste, jestli je to člověk.
Jak by to bylo možné?
Někdo, jehož hlas se celá léta nezměnil
a kdo je neustále k dispozici.
Stejný hlas.
Ale možná ne stejná osoba.
O lidech vím jedno.
Dají se porazit.
NA MOTIVY KNIŽNÍ SÉRIE SILO
Dobré ráno, občané.
Mám důležitou novinu.
Bývalý dočasný starosta a vedoucí IT Bernard Holland byl nalezen živý.
Za svoje zločiny proti silu byl odsouzen k čištění dnes v poledne.
Prosím, sledujte jej v nejbližší jídelně.
Na schodišti zachovávejte bezpečnost.
Děkuji.
Šerife!
- Slyšels to? - Jo.
Nemůžu tu zůstat.
Stačí pět minut.
Jerry volá Billingse.
Neodpovídej. Zatím ne, prosím.
Ty dveře jsem dal vyztužit.
Ať se snažíš o cokoli, raději si šetři energii.
Když do těch spojů praštíme současně, třeba panty povolí, ne?
I kdyby ses dostala ven, chodba je plná jednotek.
Aha, takže to prostě vzdáme?
Jinak to dopadne jedině v případě,
že moje žena přestane poslouchat tu blbou obrazovku.
Už ji vůbec nepoznávám.
Musíme vám toho hodně povědět,
což uděláme, ale protože nemáte moc času,
začnu tím, jaká je situace dneska ráno.
Bernard Holland se nabídl, že půjde čistit, aby lidi rozptýlil.
Od čeho?
K tomu se dostanu.
Knox mi tvrdí, že to dokážeme uskutečnit,
jedině když použijeme něco, co jste objevili.
- Řekl jste jí to? - Ne.
Ani má manželka mi to neřekla.
Nepřísluší mi to.
Já to neřekl Shirl.
Protože…
je to tak velkej přestupek proti Dohodě,
že jim to musíte ukázat vy.
Co chcete, abych udělal?
Zaprvé se potřebujeme dostat do čističky vody v 55. patře.
Nicholsová, vztyk.
- Je to starostka. - Vztyk.
Dobře. Už jdu.
V pořádku.
Stůjte. Ruce.
Tak prosím. My už jsme to viděli.
Cože?
Prý moc nepiješ, tak jsem tohle nechala přinést z tvojí kanceláře.
Snad to nevadí.
Vůbec.
Chceš…
Tak co vodu?
Proč jsem tady?
Posaď se.
Řekli ti tvoji přátelé, co se během povstání stalo?
To podstatné vím.
Řekli, že se je Bernard snažil vyhladovět?
Že zastavil donášky jídla do hlubiny?
Dokonce nechal otrávit jídlo v jejich spižírně.
Já jsem jim pomohla posunout barikádu nahoru, aby měli farmu.
Tvoji přátelé by zemřeli
a jejich povstání by skončilo, kdyby nebylo mě.
Zvítězili jen proto,
že jsme jim s Robertem zajistili podporu zástupců šerifa.
Jistě jste pro to měli svoje důvody.
Bernardovi už se nedalo věřit.
Neuposlechla jsem rozkazy, jednala proti Dohodě a udělala správnou věc.
Vím, že Bernard neumřel.
Máme ho teď v zadržení.
Dnes půjde čistit. Ty tam budeš jako starostka.
Udal se sám.
Asi se dole schovával s tvými přáteli.
Proto jsem tady? Mám to potvrdit?
Ne, vůbec ne.
Nechala jsem si tě přivést, protože s tebou chci spolupracovat.
Teď už bych se teda ráda napila.
To, co děláme s vodou, je extrémní opatření,
ale v tuto chvíli nemám jinou možnost. Lidé toho vědí až moc.
Víš, začínají se vyptávat, na čemž neseš velký podíl viny ty.
Ty otázky nás mohou zabít a skutečně i zabijí.
Zatraceně. Tohle lidem chutná?
Po půl skleničce už je to jedno.
Dala jsi do vody léky.
Tušíš vůbec, k čemu to povede, až…
Jistě to bude bolestné. Jako před 140 lety.
Ne, to zapomínání bolestné nebude.
Ale jeho následky ano.
Stovky lidí skočily ze schodů.
Ději umíraly hladem, protože je rodiče zapomněli nakrmit.
Ano, já vím. Od toho tu budeš ty. Ty a jeden člověk z každého oddělení.
Páni.
Potřebuješ, abychom všechny naučili, jak mají fungovat jako společnost, že?
A pak co?
Ty i ti další zástupci oddělení budete taky muset zapomenout.
Jistě.
Ale ty ne.
Někdo musí zajistit plynulý přechod.
Jistě. Proč ne ty, že?
Jdi někam.
Vzpomínky mi zůstanou, to ano.
Ale budu na to sama.
Každý den… Koukej se na mě.
Každý den až do finálního přenastavení budu muset synovi připomínat, kdo jsem,
a doufat, že mi uvěří.
Že si mě vůbec dokáže zapamatovat.
Emerson volá Camille.
Ano… Co je?
Dav lidí směřuje nahoru.
To očekáváme, Emerson. Chtějí vidět, jak Bernard Holland zemře.
Ne, asi jde o něco jinýho.
Stovky jich následují ty dva vůdce povstání z mechanickýho.
Další skupina se zastavila o deset pater výš v 55.
Nevpouštějte je do čističky.
Rozumím.
Vpusťte nás!
Vy víte, co v té vodě je.
Ustupte, a neskončíte v nemocnici.
Jděte domů.
Když to poděláš,
každýho jednoho z tvých přátel hodím dolů.
Chtějí nám vymazat vzpomínky. A vám taky.
Připravit zbraně!
Necháme to na jindy. Svůj názor jsme řekli.
Ne! Vpusťte nás!
Vpusťte nás!
Hej! Nechte toho!
Odložte zbraně. Hned.
Prostě jděte domů.
Do vody dali léky.
To není pravda.
Je to vitamin D.
Jděte domů.
Jděte.
Slyšeli jste ji. Pojďme.
Výborně.
Tvoji přátelé budou dál žít.
Hlídejte ji.
Zvládla jsi to dobře.
Pro jistotu tu musíte zůstat, dokud čištění neskončí.
Počkejte.
Je to pravda?
O té vodě.
Vůbec ne.
Jen další konspirační teorie z hlubiny.
Tohle je úchvatný.
Jako bych měl žaludek až v řiti.
Vy jste tím nejel?
Ne.
Když jsem to navrhoval, byl jsem pěkně ožralej.
Paráda.
Lidi tě poslouchají, i když s tebou nesouhlasí.
- To se při přenastavení bude hodit. - Ale já ti nepomůžu.
I kdyby ano, stejně bys mě pak zabila, takže…
- Máš pravdu. - To je plán? Zabiješ svoje pomocníky?
Ne, jen tebe.
- Vadí ti, že jsem šla k tobě domů. - Pustila jsem tě, vzpomínáš?
Ne.
Nepamatovala jsem si to, ale teď už jo.
I kdybychom ti zase vzali vzpomínky,
jsem si jistá, že bychom se ocitly opět v téhle situaci,
protože ty se nikdy nevzdáváš.
Zkontroluj jí levý rukáv.
Takže ano, umřeš.
Ostatní budou žít.
Bude na tebe vzpomínáno jako na hrdinku.
Naser si.
Připravte ji na čištění.
Mého manžela přiveďte domů.
Shirl, to je… Zapomněl jsem, jak si teď říká.
Už zase Gus.
Kdo to je?
Shirley. Slyšela jsem o vás.
Vážně?
Cokoli ti řekl, byla pravda.
Pojďte. Půjdeme.
Vím, že se zlobíš, protože jsem Bernarda nechal naživu.
Nebylo to snadný rozhodnutí.
Camille, miluju tě víc, než tušíš.
Ale miluju i našeho syna.
Tys po mně chtěla, abych akceptoval, že mu vezmeš vzpomínky.
Kdo by z něj pak byl?
Kdo bychom byli my?
Ničeho nelituju.
Mluvíš o ochraně našeho syna,
ale s Bernardem jste ohrozili úplně všechny.
Zanedlouho o tobě bude Anthony vědět jen to, co mu povím.
Za 15 minut ho přiveď nahoru.
Nebudu nic riskovat. Půjdeš ven bez obleku.
To nemůžeš. Víš, že je to proti Dohodě.
Vlastně není. Oblek toho stejně moc nezmění.
Dorazil šerif.
Řekls, že chceš jít ven, nebo nějaký hajzl tvrdil, že to slyšel?
Přilákal jsi rekordní dav.
- Tohle jsem ti řekl, že ano? - Jo.
V mém případě
je to tím, že mě všichni nesnášejí, každý muž, žena, dítě i schválený zvíře.
Proč ses udal?
Abych odvedl jejich pozornost od Walkerové a tvých přátel.
Ne.
Bernarde. Camille mě přinutila poslat Knoxe a Shirley pryč.
Mířili na ně zbraněma.
Zabila by je. Neměla jsem na výběr. Nevyšlo to.
Ještě není po všem.
Pošlou tě ven na smrt.
- Juliette. - Ne. Jsem starostka.
Camille chce moji pomoc…
- Nech toho. - …až ty léky zaberou.
Mám tam být. Uzavřít s ní dohodu.
- Odmítla jsem, ale… - Přestaň! Prosím.
- Chceš dál bojovat? - Jo.
Dobře. Protože já bojuju.
Copak tohle je boj?
Všichni budou sledovat jen mě.
Před třemi měsíci tvoji přátelé kvůli tobě zosnovali povstání.
Poznal jsem, kdo jsou zač
a co všechno dokážou.
Mohl jsem toho být součástí.
To jsem nikdy předtím nezažil.
Moc, kterou tvoji lidé mají.
Čeho jsou schopní,
když dostanou příležitost, když dostanou šanci.
Moje smrt je pro ně šance.
Nezahodí ji.
Důvěřuj jim.
Nejde o to, že bych jim nevěřila.
Ale najdu jiný způsob.
Copak máme na výběr?
Já ne…
To nejdůležitější, co ti můžu předat, je následující…
Ten hlas ve zdi…
Myslel jsem si, že je to stroj.
Nějaká entita.
Vyšší inteligence.
Ale není.
Někde v silu 1 je člověk.
Z masa a krve.
Není jiný ani lepší než ty a já.
Ten člověk rozhoduje o našem osudu.
Ukázalo se, že po tom všem
není čaroděj nic víc než člověk za oponou.
Kdyby ten člověk byl teď tady v místnosti,
vlastníma rukama bych ho zabil.
Takovou příležitost nedostanu.
Ty je ale můžeš zastavit, Juliette.
Tebe jejich čísla opomněla.
Vím, že nechceš vést lidi, takže to nevidíš,
ale jsi víc než jen narušitelka.
Ty lidi sjednocuješ.
Tvůj tým je toho důkazem.
Věří ti.
A já ti věřím taky. Vám všem.
Zbývá říct jen jednu věc.
Všechny ty otázky, na které už nedostanu odpověď…
Všechny se dají shrnout do jedné otázky.
Pojďme.
Nevíme, proč tu jsme.
Nevíme, kdo silo postavil.
Nevíme, proč je svět mimo silo takový, jaký je.
Nevíme, kdy bude bezpečné vyjít ven.
Víme jen to, že ten den ještě nenadešel.
Nějaká poslední slova?
Proč na sobě nemá oblek?
Víš, Bernard řekl,
že všechno, co o silech nevíme,
může objasnit jediná otázka.
Asi je to pouhé „proč“.
Pořád si klademe tytéž otázky.
Proč byla sila postavena?
Proč do nich lidé museli?
Proč mezi sebou sila nesmí komunikovat?
Jestli na tom Zakladatelům tak moc záleželo,
proč sem dali Pojistku, která nás může zabít?
Třeba odpovědi znát nemáme.
Proč?
Všichni zůstaňte v klidu.
Zjistíme, co se děje.
Hej! Zůstaňte v klidu. Tady jste víc v bezpečí.
- Postarejte se o sebe. Ověříme to. - Tohle jsi plánovala.
Ne, celý den jsem byla v zadržení.
Bouchne to.
Hej. Ne. Neodcházejte. Hej, poslouchejte mě.
Zůstaňte.
Doly.
Ty…
Sakra.
- Klid! Ano? - Tví přátelé nás možná všechny zabili.
Uhněte! Z cesty!
Pěkná hlavička.
To je ona.
Vypadá zdravě.
- Jsi v pohodě? - Jo.
Jen je to teď takový skutečný.
Teď? Skutečný… Slyšela jste? Teď a skutečný?
Způsobte mu to neustálý čůrání, bolesti zad, křeče v nohou a otoky.
Pak by mě půlka světa milovala
- a druhá nesnášela. - Jo.
Smí do letadla?
Už je to na hraně, ale tento víkend by to šlo.
Kam se chcete vydat?
Do Atlanty.
Na tu Stensenovu akci?
Vyhráli jste zlatý kupón do čokoládovny?
Pár mých přátel se přihlásilo, ale bez úspěchu.
Znáte se s ním?
- Setkali jsme se. - Haló?
No jo. Setkali.
Podepsali jste mlčenlivost?
Je proslulý tím, že k tomu lidi nutí.
Charlotte?
- Ahoj. - Ahoj. Bože.
Jsi obří.
To jsem asi říkat neměla, co?
- Je to pravda. Ahoj. - Ahoj.
- Ahoj.
Díky, že jste přijeli.
- Tady jste. Vypadáš skvěle. - Ahoj.
- Děkuju. Ahoj. - Moc ráda vás vidím.
Ahoj.
Snad máte rádi donášku. Někdo totiž zapomněl rozmrazit kuře.
Ty proradná mrcho.
- Neřekla jsem kdo. - No jo.
- Pro tebe. - Díky. To je milý. Pojďte dál. Pojďte.
Tak. Jak to jde s mosty v Portlandu?
Zaměstnávají mě.
Chceme modernizovat Burnside,
což je krásný starý zdvihací most z roku 19… Blbka.
- To je děs. K nevíře. - Přestaň.
A co ty? Lítáš pro biliardáře s dronem? Jak to jde?
Je to práce.
Co Oregonian?
Málo zaměstnanců, rozpočtový škrty, pokles předplatitelů.
Obvyklá situace.
Už jste vybrali jméno?
Jsme zvědavé.
Daniel Keene II.
- Nekecej. - No tak.
- Líbí? - Nekecej.
- Ježíši. - Ty jo.
Co vy dvě? Máte nějaký plány?
Každopádně obě vypadáte moc spokojeně.
To jsme.
Jo.
Kdyby vás tak viděli rodiče.
Kdyby teď žili…
- Zoufale by se snažili vyhrabat. - Ven z rakví.
- Bože. - Jste ujetý. Hnus.
- Jo. - I tak jsem ráda, že jste dorazili.
Málem jsme to nedali.
- Vážně? - Podle Daniela se tvoje máma zlobí.
To jsem ne…
Tak zlobí?
Když s vámi chce mluvit, tak nejspíš zamýšlí uzavřít mír, ne?
Jasně. Jo.
Kdo ví.
Jak to postupuje? Jste připravení na to velký otevření?
Jo, konečně vidíme světlo na konci tunelu.
Jenže to není slunce, ale vlak!
- Počkat. Ne, promiň. - To nic.
Zítra to dopadne na výbornou. Máma bude nadšená.
A až bude po všem, konečně pojedeme na pořádný líbánky.
Můžeme na usmířenou navštívit o muzeum víc.
- Přetočíme to o 30 vteřin zpátky? - Ano.
Ty ses omluvila?
Moc vzácný.
- To neznám. - Ona a omluva?
- Je drzá. - Neomlouvá se.
- Vzácný? - Poprvé.
- Jo. - Jasně. Bez omluvy ti to nacpu do krku.
- To zvládnu. - Dej si.
- Ne. - Klidně.
Jsou pálivý.
- Výborně. - No prosím.
Hele. Dodělám to. Nech to na mně.
Pravidlo Keeneových.
Ten, kdo vařil, má zbytek večera volno.
Přivezla jsem donášku. Umyju to.
Neudělám to pořádně?
- Už mizím. - Děkuju.
Tak jo.
- Když jsi onemocněla, měli jsme přijet. - Ty květiny by zaplnily tři pohřebky.
Bože. Tak jsme to ne…
Helen zrovna otěhotněla a řešila svýho tátu.
Jo. Mohl jsem přijet já. Já nevím.
Nechat ji samotnou? Ani podle Char nejsi až takovej hajzl.
Vždycky to rozchodím.
Měla jsem Char, mámu
a Henryho.
No, jestli tu byl Henry…
Henryho znám už od svých dvanácti.
Vykonává moc důležitou službu.
Po matčině návštěvě dorazí
a zamete ty emocionální sutiny.
Každopádně teď jsem v pořádku.
Vlastně jsem vděčná.
Za Charlotte, ne za tu rakovinu. Do prdele s rakovinou.
Jo.
V den svatby jsem usoudila, že víc už ji milovat nemůžu.
Ale tuhle zimu…
Ani nejde o to, že se o mě tak starala, což teda dělala,
ale spíš…
Když jsem podstupovala léčbu,
šla o patro níž za dětmi, co tam byly na infuzi.
Tvoje sestra je drsňačka, byla u námořnictva a tak.
- Aha. - Snažila se to spolknout,
ale nakonec nadávala jako dlaždič.
„Do prdele s rakovinou, ať si trhne.“ Děcka to milovaly.
Rodiče to milovali taky. A tehdy…
Tehdy jsem si to uvědomila. Prostě…
Ona je fakt drsná.
Ale je strašně laskavá. Hrozně laskavá.
Je to hustý. Zítra vpustíme do sil lidi. Tím myslím sviňský civilisty, jako jsi ty.
Díky. Jasně.
Konečně o tom budu moct mluvit.
Jo, ty dohody o mlčenlivosti jsou na prd. Moc jsme vám toho neřekly.
To nevadí.
Navíc jejich podepsání nám zajistilo nejpěknější dům ve West Slope.
A nám dům s verandou v Morningside.
Poslední půlrok byl šílenej.
Jakmile Anně skončila léčba, hned se zase vrhla do práce na silech.
Slyšela jsi o Dohodě?
Bože. Dobře.
Je to nějaká šílenost, co sepsala s doktorem Céčkem.
- S kým? - S Victorem.
- Aha. - Je to kniha pravidel o tom,
jak žít 500 let pod zemí a nepozabíjet se.
- Cože, 500 let? - No jo. Říkám, že je to šílenost.
Ale to i skutečnost, že Stensen ta sila dokončil za tři roky.
A teď v nich žijou lidi.
Ne že bych si stěžovala.
Pracujeme s Annou spolu
a večer se vracíme sem.
Připomíná mi to, jak jsme s Danem vyrůstali.
Na to si vzpomínáš?
Nejspíš jo.
Někdy mi to přijde jako příběh někoho jinýho, ale…
Jo, stačí to.
Tvůj manžel už chce jít.
Řekl, že už mám po večerce?
- Jo. - Kongresmane.
Máš zítra čas na snídani?
Jasně.
Nevím. Možná tam budeme muset jít brzo.
Já myslela, že už je všechno zařízený.
Když přineseš pekanový šneky ze Star Marketu, uvařím slaninu a vejce.
- Fajn. - Jo.
- Ahoj. - Dobrou noc.
Kam to máš ty?
Do osmnáctky.
Já do sila 1.
- Pokud potřebujete radu… - Jedna.
- …poradí vám asistenti ve žlutém. - Tudy.
Doprovodím tě.
Danieli, Helen.
- Zdravím. - Henry.
- Už je to doba. - Gratuluju.
Oba jen záříte.
Spíš vy. Vás jsem jen zahrnul.
Jistě. Díky, Henry.
- Nevěděli jsme, jestli dorazíte. - Musela jsem to vidět.
Radím vám nechodit na celou prohlídku. Je tam spousta schodů a žádné výtahy.
To jsem někde slyšela.
Údajně aby se lidé dost hýbali.
Co já vím?
Můžu si Daniela vypůjčit? Paní senátorka si s ním chce promluvit.
Rád bych za Charlotte.
Ta je v jedničce s Annou a senátory.
- Může tam i Helen? - No…
Je to dost daleko.
- Tak nic… - Jo?
Jdi za Charlotte.
Já půjdu na tu prohlídku.
- Je tam jídlo. - Super.
Až skončíte, přijďte do jedničky. Senátorka bude mít proslov.
No jo, slíbila, že bude krátký.
- Pak nás čeká hudba a ohňostroj. - Dobře.
Pak za tebou přijdu.
- Jo. - Jo.
Ahoj.
Prohlídka sila brzy začne.
Pokud vám přidělili silo 18,
jste tu správně.
Já jsem Everett, váš dnešní průvodce.
- Samantho. - Ano?
Vy máte být v sedmnáctce, přímo tam.
No jo.
Pardon. Odkud znáte moje jméno?
Chytré brýle.
Zobrazují mi všechny informace z čipu ve vašem průkazu.
- Co když máme průkaz někoho jiného? - No, Helen, umí i rozpoznávat obličeje.
Rachel si vezme dalších 20 osob.
Ale pokud jsem vás přivítal já, tak pojďte za mnou.
Tak. Moje skupinka sem.
Odkud pocházíte?
- Z Hoddesdonu. - Z Hoddesdonu?
To je městečko za Londýnem, o kterém neslyšeli ani Londýňané.
Připomínka všem hostům.
Prosím, navštivte správné silo.
Jeho číslo je na vašem průkazu.
Danieli.
- Victore. Dobrý den. - Danieli.
- Jak je? - Zdravím.
Má jít za senátorkou.
- Zavedu ho za ní. - Dobře. Díky.
Prý budete otcem.
Jo, už teď se bojím.
Gratuluju. Půjde vám to.
- Díky. Vynasnažím se. - Jo.
Ohromující, co?
Víc, než jsem čekal.
Snažíte se odhadnout, jak jsme to dokázali?
Možná si říkáte,
jaké by to bylo, kdybyste byl přijal.
- Zvolil jsem správně. - Samozřejmě.
Ale patří to k největším inženýrským projektům v dějinách lidstva.
Můžete dumat nad tím, co mohlo být.
Jako my všichni.
Víte, býval byste se nám tu hodil.
Měli jste dobré inženýry.
Ano, ale vy máte dar vidět to, co jiní opomenuli.
Upřímně, překvapuje mě, že u toho projektu stále působíte.
Nečekal bych, že jámy v zemi budou vyžadovat vaši expertizu.
Říkal jsem si totéž. Ale jak jsem tu s Charlotte pracoval,
pochopil jsem, že kdyby šla sila do provozu,
tak po traumatické události. Lidé budou potřebovat pomoc.
Čím víc se člověk do toho projektu ponoří,
tím víc potřeb vidí, co se týká zvládání hromadného traumatu.
Jako třeba tu Dohodu.
Slyšel jste o Dohodě.
Od Charlotte, že?
- Jo. - Jo.
Že s Annou píšete knihu o tom, jak společně žít 500 let.
Ne. Napsala ji AI. My ji jen upravili.
Snad nikdy nebudeme muset zjistit, jestli jsme odvedli dobrou práci.
Přihlásily se na to miliony lidí z celého světa.
Pan Stensen si vytyčil cíl, přijmout alespoň dva lidi z každé země.
Po dvou? Opravdu to je Stensenova archa, co?
Tak jo.
Toto silo odolá jadernému výbuchu o síle 30 megatun v blízkosti 3 kilometrů.
Ty posuvné dveře váží každé 25 tun
a zamezí vniknutí částic o velikosti 50 nanometrů.
Tak. Paní Helen?
Kolik stálo jedno silo?
Pan Stensen ta čísla brzy zveřejní.
Žil jste poslední rok uvnitř?
Trochu méně než rok, ale ano, žil.
A nezbláznil jste se?
Dobře, jdeme na to. Za chvíli vejdete do sila.
Ano.
Můžu vám slíbit jedno.
Ať už očekáváte cokoli,
nejste připraveni.
Tak pojďte za mnou. Pozor na těch schodech, jo…
Helen, nechci to přehánět, ale zavěsíte se?
Dobře. Děkuju.
Půjdeme tudy.
Ukažte průkaz.
Raz, dva.
- Hoši. - Zdravím.
Když padne noc, signály ve vysílačkách zesilují.
Všechny ty podivnosti se zjevují jako časné varování.
Uvázlé hvězdice se nemají kam schovat.
Stále čekají na silný velikonoční příliv.
Směr je bezvýznamný.
Ani si nemůžeme vybrat stranu.
- To je Peter Gabriel? - Jo.
Přichází potopa.
Rozloučíme se s tělem i krví…
Kolik to stálo?
Nic. S rodinou se chtěli podívat do sila
- jako všichni ostatní. - Do kterého?
Asi jsou v sedmnáctce. To je nejlepší.
Nejsou stejná?
Ale jsou. To je jen takový náš vtip.
- No nic. Pojďme. - Jasně.
Snílci, docházejí vám síly.
V pořádku. Díky.
Moc pěkný.
- Díky. - Díky, příteli. Paráda.
Chcete se před vystoupením podívat do sedmnáctky?
Danieli Keene, pohled na vás mi dělá radost.
Že nejste ve Washingtonu, vám svědčí.
- Taky vypadáte dobře. - Pořád mluvíte jako politik.
Od Anny jsem slyšela, že jste přijeli, tak proč jste se nestavili na návštěvu?
Máte toho hodně. Nechci rušit.
To máte pravdu.
Dát to celé do kupy byla sakramentská práce.
- Určitě. - Tady jste.
- Mám vám něco za zlé. - Ano?
Vážně byste se mi tu hodil.
Kdybychom podle vaší rady nepoužili 50 bagrů,
měli bychom zpoždění pět let.
Vaše rada by se mi hodila i jinde.
Provedeme teď technickou zkoušku. Počkáte tady? Chci s vámi něco probrat.
- Jistě. - Děkuju.
Danieli.
- Ahoj. - Ta snídaně mě mrzí.
To nic. Dáme si ji zítra.
- Jasně. - Všechno v pořádku?
Jo. Jen jsme měli dorazit dřív, aby…
Jistě.
Kde je Charlotte?
Ani nevím.
Naposledy jsem ji viděla v jídelně dopíjet kávu. Asi brzy přijde.
Dnes není „moji drazí Američané“ dostačující.
Tento projekt má ochránit nás všechny
bez ohledu na barvu pleti, vyznání či národnost.
Takže dnes…
SRAZ U SILA 1?
ZVLÁDLAS TO RÁNO?
…oslovuji všechny lidi.
Pere? Hej, Pere.
Soustřeď se, ano?
Tento projekt je vrcholem…
SEDÍM U ANNY. KDE JSI?
…mé dlouhé, možná až moc dlouhé, kariéry.
- Anno. - Ještě nebyla dost dlouhá.
Zlato, když to neřekneš, skončila jsem.
- Ano? - Už se to nestane.
Jsem na tento projekt… Urychlíme to.
Jsem na tento projekt velmi hrdá. Je to vyvrcholení spolupráce,
činorodosti Američanů a tak dále… Dobře.
Vláda a průmysl se tu spolupodílely způsobem,
jaký jsme neviděli už od druhé světové války.
Pak přijde potlesk, který bude trvat tak pět deset vteřin.
Budu pokračovat, až zvednu ruku potřetí, ano?
Raz, dva, tři… Teď. Nepřisvojím si všechny zásluhy.
Jestli máme někomu za tento velkolepý projekt poděkovat,
tak tomuto muži zde.
Genialita tohoto muže je větší i než jeho bohatství.
Per Stensen. Prostě… Pojď.
Ten potlesk nesmí utichnout, než sem dojdeš.
Někteří lidé celé toto úsilí vnímají jako důkaz,
že vidíme budoucnost černě,
ale nic není dál od pravdy.
Toto je projekt plný naděje a lidského ducha.
Per už sní o další velké záležitosti.
POTŘEBUJU SVÁČU!
Postaví loď, která dopraví průzkumníky do vesmíru.
JAK JE V 18?
Zbydou ti ještě prašule, Pere?
Jestli se budou smát, tak zatím unikni zpátky na stranu.
Kdyby ne, zůstaň tu, ano?
I kdyby sila nebyla nikdy třeba, a doufejme, že nebudou,
dokud budeme čelit nejrůznějším hrozbám, zůstanou neustále obydlena.
KDYBY MÁMA S TÁTOU ŽILI…
Budeme je zkoumat s ohledem na udržitelnost a řízení zdrojů.
Co sakra je, Jeffe?
Nemůžu nejdůležitější projev svého života zakončit slovy „řízení zdrojů“, že ne?
Souhlasila jste.
ŘEKLI BY, AŤ TRPĚLIVĚ SEDÍŠ.
Ne. Tohle bude tady.
V pohodě? Co je?
Danieli?
Jen si odskočím.
Dobře.
Hele, dělám si trochu…
Já nevím. Starosti. Zavoláš mi co nejdřív?
Danieli.
Ahoj. Co nejdřív mi zavolej.
Danieli, musíte se vrátit.
- Kde je osmnáctka? - Pak vás tam odvedu.
Můžu vám slíbit jedno.
Ať už očekáváte cokoli, nejste připraveni.
Paní? Je čas na večeři uvnitř.
Ne. Nepůjdu na ni.
Kde jsi?
Silo 1. Na vrcholu valu.
Můžeš na val kolem tvého sila?
- Bude tam lepší signál. - Už tam budu.
To silo je fakt divný. Je tak hluboký, že nevidíš dno.
A nejsou tam žádný výtahy.
- Kde jsi? - Hel…
Nesly…
Jdu do jedničky, zůstaň tam.
Ne. Já jdu do osmnáctky.
Jsi u osmnáctky? Nevidím tě.
Jdu do osmnáctky. Zůstaň tam.
Dobře. Slyším tě.
Mám zprávu od Charlotte.
- Ale já ti nevím. Asi ji nepsala ona. - Tak kdo?
Nevím.
Asi tě vidím. Zamávej.
Napravo. Velká červená tečka.
Ahoj.
Ahoj kongresmane.
Danieli.
Helen!
- Ne! - Pojďte.
Ne!
Urychleně se ukryjte v nejbližším silu.
- Helen! - Danieli!
Helen! Ne!
Zachraňujeme vám život.
Sakra! Utíkejte!
Překlad titulků: Veronika Ageiwa