Öcsém! Ezért már duplán számolok!
Ha szerszámok is vannak nálad, akkor triplán…
Ez bizonyára megteszi. Köszönöm, hogy felhúztál, Ossie.
Chad, Jo! Jól néztek ki.
Gondolom, már vár.
Bernard!
Camille!
Mit akarsz?
Bernard Holland! Miért van itt?
Tudom, hogy begyógyszerezték a vizet, és hogy elfogták Juliette-et.
Szeretném, ha elengedné.
Te pedig állítsd le a D+-vitamint!
És miért tennék így?
Mert cserébe egy narratívát ajánlok neked, amire most nagy szükséged van.
A Gépészektől kiszivárgott, hogy átmostad Juliette agyát.
Én megmenthetlek a lázadástól.
Ez igaz?
A harmónia Jahns polgármesterségének szintje alá csökkent.
Alacsonyabb, mint Mr. Holland alatt.
Az emberek könnyen manipulálhatók.
Kell valaki, aki nálad is rosszabb. Én vállalom ezt a szerepet.
Mondd meg nekik, hogy megöltem Meadowst!
Azt is megoszthatod, hogy én rendeltem el Jahns és Marnes megölését,
és hazudtam arról, hogy Juliette ki akart menni takarítani.
Rám kenheted az elmúlt hónapok nyugtalanságát.
És nem is hazudnék.
Parancsot követtem, ahogy te is.
Mi lesz utána?
Rehabilitálsz engem, hogy könyörületes vezető lehess…
velem ellentétben.
Majd pedig csendben leélem a maradék éveimet.
Rajta! Futtassa le a számokat!
A különböző kimenetelek eltérése elenyésző.
Másrészről, ha megosztjuk ezeket a lakókkal,
majd kiküldjük takarítani,
és tartjuk magunkat az eredeti tervhez Juliette Nicholsszal és a D+-vitaminnal,
abból a Siló profitálni fog.
Ez biztosan nem stimmel.
Valami kimaradt.
Az emberek szeretik a megbocsátást.
A megbocsátás közös minden nagy mítoszban, minden fontos vallásban.
Ön nemcsak elszámította magát,
de azt sem ismerte fel, hogy nincs alkupozícióban.
Ön már fogvatartott,
továbbá a lakosság 89%-a kevés szimpátiával tekint önre.
Mindentől megfoszt, miután az egész életemet feláldoztam?
- Viszlát, Bernard! - Maga nem mindentudó, igaz?
Mert ha az lenne,
akkor most nem tartanánk itt.
Nem kellene kitörölni az emberek memóriáját, vagy oly sokat megölni.
Maga sem tud többet nálam, jól gondolom?
Viszlát, Bernard!
Úgy alakult, ahogy vártad?
Úgy.
A polgármesterségem alatt is ugyanez a hang beszélt.
Viszont így sosem vetett véget egy beszélgetésnek sem. Nálad igen?
- Nálam sem, de én nem provokálom. - Pontosan.
Azért zavart el, mert idegesítettem, frusztráltam, dühítettem.
Nem épp gépekre jellemző tulajdonságok.
Egyszer nemrég… olyan különös volt!
Megvigasztalt.
És elgondolkoztál, hogy ember-e.
Hogyan lehetséges ez?
A hang semmit sem változott a hosszú évek alatt,
és mindig rendelkezésre áll.
A hang ugyanaz.
Viszont az azt kiadó ember más lehet.
És az embereket…
le lehet győzni.
HUGH HOWEY KÖNYVSOROZATA ALAPJÁN
A SILÓ
Jó reggelt, silólakók!
Fontos hírekkel jelentkezek.
A volt polgármestert és IT-vezért, Bernard Hollandet élve találták meg.
A Siló ellen elkövetett bűnei miatt
takarításra ítéltük őt, amit ma délben fog végrehajtani.
Kérek mindenkit, hogy fáradjon a legközelebbi ebédlőbe!
Mint mindig, figyeljünk egymásra a lépcsőn!
Köszönöm.
Seriff!
- Hallottad ezt? - Igen.
Nem maradhatok.
Csak öt percet kérek!
Seriff, itt Jerry helyettes!
Ne válaszolj! Várj egy kicsit!
Én erősíttettem meg azt az ajtót.
Bármit is csinálsz, inkább… tartalékold az erődet!
De ha egyszerre ütjük az illesztéseket, azzal meggyengíthetjük a zsanérokat.
Még ha ki is jutsz, a folyosó tele van rohamrendőrökkel.
Jó, jó. Akkor ennyi?
Csak úgy végződhet máshogy,
ha a nejem nem hallgat többé arra a kibaszott hangra.
Teljesen kifordult önmagából.
Elég sok mindent kéne elmondanunk,
és meg is tesszük, de mivel ketyeg az óra,
azzal kezdem, hogy hol tartunk ma délelőtt.
Bernard Holland figyelemelterelésként adta fel magát.
De miért?
Mindjárt rátérek.
Knox szerint csak akkor vihetjük véghez a tervünket,
ha azt használjuk, amit te fedeztél fel.
- Elmondtad neki? - Nem.
Még a saját feleségem is titkolózik.
Nem az én döntésem.
Shirlnek sem szóltam.
Mert…
elég durván megszegi az Egyezményt.
Neked kell megmutatnod.
Mit vártok tőlem pontosan?
Először is el kell jutnunk a Víztisztítókhoz az 55-ös szinten.
Nichols, felállni!
- Még ő a polgármester, Chad. - Rajta!
Nem baj. Megyek.
Nincs baj.
Álljon meg ott! A kezeit!
Menjetek csak! Mi már láttuk.
Mi a franc?
Hallottam, hogy nem nagyon iszol,
úgyhogy lehozattam ezeket az irodádból.
Gondoltam, nem bánnád.
Nem.
Akkor…
Kérsz vizet?
Miért vagyok itt?
Csüccs!
A barátaid elmondták neked, mi történt a lázadás során?
Nagyjából.
Azt tudod, hogy Bernard ki akarta éheztetni őket?
Hogy leállíttatta az ételszállítmányokat a Végek felé?
Megbízta az egyik dolgozót, hogy mérgezze meg a tartalékot.
Én segítettem a lázadóknak eltolni a barikádot, hogy hozzáférjenek a farmhoz.
A barátaid meghaltak volna,
és a lázadás azonnal véget ért volna, ha én nem segítek.
És csak azért győztek,
mert Roberttel elnyertük a seriffhelyettesek támogatását.
Nos, biztosan jó okod volt rá.
Bernardban nem bízhattunk többé.
Így megszegtem a parancsokat és az Egyezményt, és helyesen cselekedtem.
Tudom, hogy Bernard életben van.
Mi több, el is fogtuk.
Délben kimegy takarítani. Te maradsz a polgármester.
Ő adta fel magát.
Gondolom, odalent bujkált a barátaidnál.
Ezért hozattál ide? Hogy megerősítsem?
Nem, egyáltalán nem.
Nem, azért hozattalak ide, mert szeretném, ha összedolgoznánk.
Most már elfogadok egy italt.
Nézd! A gyógyszer alkalmazása szélsőséges intézkedés,
de jelenleg nincs más választásom. Az emberek túl sokat tudnak.
Figyelj!
Elkezdtek kérdezősködni, főleg neked köszönhetően.
És ez biztos halálhoz vezet.
Bassza meg… Ezt szeretik az emberek?
Két korty, utána nem zavar az íze.
Begyógyszerezted a vizet.
Tudod te, mihez vezet ez, amikor…
Kétségtelenül fájdalmas lesz, ahogy 140 évvel ezelőtt is az volt.
Nem a felejtés fog fájni.
Hanem a következmények.
Százak vetették le magukat a lépcsőről.
Gyerekek haltak éhen, mert a szüleik megfeledkeztek róluk.
Oké, tudom. Itt jössz te a képbe.
Te, valamint osztályonként egy ember.
Az igen!
Mert mi fogjuk betanítani a lakókat
a társadalmi szokásokra, igaz?
Utána mi lesz?
- A ti emlékeiteket is kitöröljük. - Értem.
Csak neked… neked nem.
Valakinek biztosítania kell a sikeres átállást.
Hát persze. És az pont te leszel, Camille?
Rohadj meg!
Igen, megmaradnak az emlékeim.
De ezzel magamra is maradok.
Mindennap… Nézz rám!
Az átállás végéig mindennap
emlékeztetnem kell a fiamat, hogy ki vagyok,
és csak remélhetem, hogy elhiszi.
Vagy hogy elég marad belőle, ami emlékezhet rám.
Camille Sims, itt Emerson.
Igen, mi van már?
Megindult a tömeg felfelé.
Igen, erre számítottunk, Emerson. Kíváncsiak Bernard Holland halálára.
Nem, valami másról van szó.
Százak követik a két Gépészt, akik a lázadást vezették.
És van egy másik csoport is, ők megálltak az 55-ös szinten.
- Ne engedjétek őket a Víztisztítókhoz! - Vettem.
Engedjetek át! Engedjetek át!
Engedjetek át!
Hé! Hé!
Tudják, mi van a vízben.
Lépjenek félre, akkor senki sem jut a Gyengélkedőbe!
Menjenek vissza!
Ha elcseszed,
az összes kis barátod a Siló alján végzi.
Ki akarják törölni az emlékeinket. A magukéit is.
Készítsétek a fegyvert!
Hé, hé!
Majd máskor! Elmondtuk, amit akartunk.
Nem! Engedjetek át!
Engedjetek át! Engedjetek át!
Hé! Elég!
Tegyétek le a fegyvert! Most azonnal!
És… menjetek haza!
Begyógyszerezték a vizet!
Ez nem igaz.
Csak D-vitamint tettek bele.
Menjetek haza!
Nyomás!
Hallottátok. Gyerünk! Indulás!
Szép munka.
A barátaid tovább élhetnek.
Figyeljetek rá!
Ügyesen tartottátok a frontot!
Elővigyázatosságból itt kellene maradnotok a takarítás végéig.
Várjon!
Igaz?
Amit a vízről mondtak.
Egyáltalán nem.
Nem, ez csak egy összeesküvés-elmélet a Végekről.
Ez hihetetlen!
A gyomrom a seggemben van.
Várjon! Nem is használta?
Még nem.
Ja, ráadásul mattrészegen terveztem meg.
Fantasztikus…
Az emberek engedelmeskednek neked, még ha nem is értenek egyet.
Ennek hasznát vesszük az átálláskor.
Nem fogok ehhez asszisztálni.
Még ha segítenék is neked, akkor is megöletnél…
- Igazad van. - Ez a terv?
Minden segítődtől megszabadulsz?
Nem, csak tőled.
Még mindig haragszol, amiért rátok törtem.
- Elengedtelek, nem emlékszel? - Nem.
Nem emlékeztem rá, de most az eszembe jutott.
Még ha el is vesszük újra az emlékeidet,
nincs kétségem afelől, hogy ez a pillanat újból megismétlődik,
mert te sosem állsz le.
Nézzétek meg a bal ingujját!
Szóval igen, meg fogsz halni.
És mindenki más életben marad.
Plusz gondoskodok róla, hogy hősként emlékezzenek rád.
Kapd be!
Készítsétek fel a takarításhoz!
A férjemet hozzátok a lakásunkba!
Shirl, ez itt… Már el is felejtettem az aktuális nevét.
Gus, mint régen.
Ki ez?
Shirley. Sokat hallottam rólad.
Tényleg?
Bármit is mondott rólam, igaza volt.
Gyertek! Menjünk!
Tudom, dühös vagy, amiért életben tartottam Bernardot.
Nem volt könnyű döntés.
Camille, én mindennél jobban szeretlek téged.
De a fiunkat is szeretem.
Arra kértél, hogy egyezzek bele az emlékei kitörlésébe.
Ki lesz belőle utána?
És mi kik leszünk?
Nem bántam meg a döntésemet.
A fiunk védelméről beszélsz,
de te és Bernard mindenkit veszélybe sodortatok.
Nemsokára Anthony annyit tud majd rólad, amennyit én mondok neki.
Hozzátok fel 15 perc múlva!
Nem kockáztatok. Védőruha nélkül mész ki.
Ezt nem teheted. Az szembemenne az Egyezménnyel.
Igazából nem. És a ruha amúgy sem jelentene semmit.
Asszonyom, itt a seriff.
Tényleg kimondtad, hogy ki akarsz menni? Vagy csak eljátszották?
Rekordszámú néződ lesz.
- Én is ezt mondtam neked, igaz? - Igen.
Az én esetemben azért,
mert minden férfi, nő, gyerek és engedélyezett házi kedvenc gyűlöl.
Miért adtad fel magad?
Hogy Walker és a barátaid időhöz jussanak.
Ne, ne, ne, ne, ne, ne!
Bernard! Camille arra kényszerített, hogy elküldjem Knoxot és Shirley-t.
Fegyvert fogtak rájuk.
Meg akarta öletni őket. Nem volt más választásom. N… Nem jött be.
De még nincs vége.
A halálba küldenek.
- Juliette! - Nem! Én vagyok a polgármester.
Camille… kérte, hogy segítsek…
- Elég… - …miután beüt a gyógyszer.
Kérte, hogy legyek ott. Hogy alkut kössek vele.
- Nemet mondtam. De… - Elég! Kérlek!
- Folytatni akarod a harcot? - Igen.
Helyes. Én is harcolok.
Ez lenne a harc?
Így mindenki rám figyel.
Három hónappal ezelőtt a barátaid lázadást szítottak a nevedben.
Azóta megismertem őket,
láttam, mire képesek.
Csatlakozhattam hozzájuk.
Életemben először volt ilyen.
A hatalom, ami az embereid kezében van…
Sok mindenre képesek…
ha lehetőséget, ha esélyt kapnak.
A halálom lesz ez az esély.
Nem fogják elvesztegetni.
Bízz bennük!
Nem az a baj, hogy nem bízok bennük.
De találhatnék más megoldást.
Mi mást tehetnénk?
Én nem…
A legfontosabb dolog, amit most mondhatok neked…
hogy a falból jövő hangról…
mindig is azt hittem, hogy gép.
Valamiféle entitás.
Egy magasabb intelligencia.
De nem az.
Valahol az 1-es Silóban van egy ember.
Élő. Hús-vér.
Nem jobb nálad vagy nálam.
És ő dönt a sorsunkról.
Mint kiderült,
a varázsló nem több, mint egy férfi a függöny mögött.
És ha az a férfi most itt lenne,
puszta kézzel fojtanám meg.
De nem lesz rá lehetőségem.
Te megállíthatod őt, Juliette.
Veled nem tud előre kalkulálni.
Tudom, nem akarsz vezérré válni, így ezt nem látod be…
De te nem csak rendbontó vagy.
Hanem egységteremtő.
A csapatod az ékes bizonyítéka.
Hisznek benned.
Én pedig bennetek. Mindannyiótokban.
Volna még egy gondolatom.
A kérdésekből, amikre nem kapok választ…
Igazából egy a lényeg.
Állj fel!
Nem tudjuk, miért vagyunk itt.
Nem tudjuk, ki építette a Silót.
Nem tudjuk, hogy a Silón kívüli világ miért olyan, amilyen.
Nem tudjuk, mikor tudunk újra kimenni.
Csak azt tudjuk, hogy az nem ma lesz.
Szeretnél mondani valamit?
Miért nincs rajta védőruha?
Tudod, Bernard azt mondta,
hogy a silókkal kapcsolatos kérdések közül
igazából egynek van értelme.
Szerintem ez csak annyi, hogy: „Miért?”
Folyton ugyanazokat a kérdéseket tesszük fel.
Miért építették meg a silókat?
Miért kell bennük laknunk?
Miért… Miért nem kommunikálunk egymással?
És ha az Alapítók annyira féltettek minket,
miért építették be a Biztosítékot, ami megölhet minket?
Talán nem is kell megtudnunk a válaszokat.
Miért?
Mindenki nyugodjon meg!
Mindjárt kiderítjük, mi ez a zaj.
Hé! Nyugalom! Itt biztonságban vannak!
Vigyázzunk egymásra! Utánanézünk.
Ezt te találtad ki.
Nem, én egész nap őrizetben voltam.
Vigyázz!
Hé, hé! Ne, ne! Ne menjenek el!
Ne menjenek el! Figyeljenek rám!
Maradjanak! Maradjanak!
A bánya.
Te…
Bassza meg!
Nyugalom! Rendben?
A barátaid most ölettek meg minket.
Nyomás! El az útból!
Ott van a gyönyörű kis feje.
Hát látjuk!
Minden rendben van.
- Jól érzed magad? - Aha.
Csak annyira valóságos lett!
Lett? Valóságos… Hallja ezt? Most már valóságos?
Érje el, hogy mindig pisiljen,
fájjon a dereka, görcsöljön és dagadjon be a lába!
Ha tehetném, a fél világ ünnepelne,
- de a másik fele elátkozna. - Igaz.
Repülhet így?
Határeset, de a hétvége még belefér.
Hová utaznak?
- Atlantába. - A stensenes izére?
Nyertek egy aranyjegyet a csokigyárba?
Néhány barátom pályázott rá, de nem jutottak be.
Ismerik személyesen?
- Egyszer találkoztunk. - Hékás!
De így volt. Egyszer.
Tehát titoktartási is volt?
Hírhedten szereti a titoktartásikat.
Charlotte?
- Hahó! - Sziasztok! Úristen!
Hatalmas lettél!
Nem szabad ezt mondanom?
- Dehát az vagyok! Szia! - Szia!
- Szia!
Köszi, hogy eljöttetek.
- Megjöttetek! Remekül nézel ki! - Hahó!
- Köszi! Szia! - De jó látni!
Szia! Szia!
Remélem, szeretitek a gyorskaját. Valaki nem olvasztotta ki a csirkét.
Te gonosz szuka!
- Nem mondtam, hogy ki volt. - Oké.
- Tessék! - Á, köszi! Kedves tőled.
Gyertek be! Gyertek!
Oké. Milyenek a portlandi hidak?
Lefoglalnak.
Áttervezzük a Burnside-ot,
ami egy csodálatos régi billenőhíd a…
Seggfej!
- Fasz! Elképesztő! - Char, ne már!
És te? Milyen egy csilliárdos drónpilótájának lenni?
Hát, pont olyan.
Milyen a The Oregonian?
Kicsi a létszám, kevés a pénz, eltűnnek az előfizetők.
A… A szokásos.
És választottatok már nevet?
Gondolkoztunk rajta. Mondd!
Ifjabb Daniel Keene.
- Ne már! Az igen! - Na persze!
- Tetszik? - Ne már!
- Ó, Jézus! - Azta!
És ti? Vannak terveitek?
A lényeg, hogy nagyon boldognak tűntök.
Igen. Azok vagyunk.
Igen.
Bár látna most anya és apa!
Ha még élnének…
Azon lennének, hogy kikaparják…
…magukat a sírból.
- Istenem! - Ez beteg. Túl morbid.
- Az. - De azért… azért örülök, hogy eljöttetek.
- Majdnem otthon maradtunk. - Tényleg?
Daniel úgy érzi, édesanyád haragszik ránk.
Nem is…
Így van?
Tudod, ha beszélgetést kezdeményez,
az azt jelenti, hogy elásná a csatabárdot. Igaz?
Persze. Igaz.
Sosem tudjuk meg.
Mi újság az egésszel? K… Készen álltok a nagy leleplezésre?
Igen, végre látjuk a fényt az alagút végén!
Csakhogy az egy vonat fénye!
- Várj! Bocsi! - Nem, semmi baj.
Holnap minden csodálatosan megy majd. Anyukád odáig lesz.
És ha végeztünk, végre elmehetünk az igazi nászutunkra!
Bedobunk még egy múzeumot a programba, mert gonosz voltam.
Tekerjünk vissza fél percet!
Igen?
Bocsánatot kértél.
Ritka alkalom.
- Szokatlan. - Sosem kér bocsánatot!
- Bunkó! - Sosem szokott.
- Ritka? - Sosem hallottam.
- Az. - Oké. Azért nem fogok,
hogy ezt ledugom a torkodon.
- Menni fog. Megcsinálom. - Fogd! Fogd!
- Ne! - Sima ügy.
Csípős.
- Remek. - Beütött.
Hé, hé, hé! Befejezem én. Befejezem.
Keene-ék családi szabálya.
Aki a vacsorát főzi, kaja után pihenhet.
Én csak elmentem a rendelésért. Add át!
Félsz, hogy elrontom?
- Megyek már. - Köszi.
Jól van.
Sajnálom, nem jöttünk el, amikor beteg voltál.
Három temetésre elég virágot küldtetek…
Ó, Jézusom! Nem ezt akartuk…
Figyelj! Helen terhes lett, és problémái voltak az apjával.
Én is eljöhettem volna. Nem… Nem is tudom.
Hogy magára hagyd?
Még Char sem gondol ekkora seggfejnek.
Egy csatát már megnyertem.
Ott volt velem Char, az édesanyám,
és Henry.
Hát, ha Henry is melletted volt…
Henryt 12 éves korom óta ismerem.
Fontos munkát végez.
És beugrik anyám látogatásai után,
hogy gatyába rázza az érzelmeimet.
Mindegy, most jól vagyok.
Mi több, hálás.
Charlotte-ért, nem a rákért. A rák bekaphatja.
Bekaphatja.
Igen.
Tudod, az esküvőnk napján mindennél jobban szerettem őt.
De a múlt télen…
Nem is arról van szó, hogy ápolt, azt is megtette.
Hanem…
Amikor a kezelést kaptam,
lement a gyerekrészlegre.
Néha durvának tűnik a stílusa a haditengerészet miatt.
- Komolyan? - És…
És próbálta visszafogni magát, de mindig nekiállt káromkodni.
„Kapja be a rák, meg a hátasa is!”
A srácok imádták.
Meg a szüleik is. Akkor…
Akkor hasított belém. Mert…
A húgodat kemény fából faragták.
De közben annyira kedves! Jó ember.
Durva. Holnap beengedjük az embereket a silókba.
És az emberek alatt a civil disznókat értem, mint ti.
Köszi! Értettem.
Örülök, hogy végre beszélhetek róla.
Igen, tudom. Szar volt a titoktartási. Sajnálom, hogy semmit sem tudtál.
Nem baj.
Egyébként a titoktartási miatt lett egy szép házunk.
Ahogy nekünk is.
Kész őrület volt… az elmúlt fél év.
Amint vége lett Anna kezelésének,
egyből visszament a silókon dolgozni.
Hallottál már az Egyezményről?
Úristen! Jól van.
Az egy agymenés, amit dr. C-vel írtak.
- Kivel? - Victorral.
- Oké. - Az amolyan szabálykönyv,
hogy hogyan éljenek 500 évig a föld alatt anélkül, hogy meggyilkolnák egymást.
- Ötszáz évig? - Tudom. Mondom, őrület.
Az is őrület, hogy Stensen három év alatt működőképessé tette őket,
és már most is aktívan használják a silókat.
Bár nincs okom a panaszra.
Annával együtt dolgozhatok,
és ide jövünk haza minden este.
Kicsit olyan, mint ahol Dannel felnőttem.
Emlékszel rá?
Azt hiszem.
Néha olyan, mintha valaki más emléke lenne, de…
Nekem ez is elég.
A férjed menni akar.
Mert lövik a pizsimet?
- Igen. - Képviselő úr!
- Lesz időtök egy közös reggelire? - Lesz.
Még nem tudom. Lehet, korán kell odamennünk.
Azt hittem, mindent elrendeztetek.
Ha hoztok pekándiós péksütit a Star Marketből,
én sütök szalonnát és tojást.
- Jól hangzik. - Oké.
- Jó éjt! - Jó éjt!
Te mit kaptál?
A 18-ast.
Én az elsőt.
- Segítségért forduljanak… - Egyes.
…a sárga kabátos munkatársainkhoz!
Erre.
Elkísérlek.
Daniel, Helen!
- Hahó! - Henry!
- Rég találkoztunk. - Gratulálok.
Mindketten ragyognak.
Vagyis csak ön. Csak rendes akartam lenni.
Oké. Köszönjük, Henry.
Nem tudtuk, eljönnek-e.
Mindenképp látni akartam a végeredményt.
Azt tanácsolom, hogy ne várja végig az egészet!
Sok a lépcső, és nincs lift.
Hallottam erről.
Hogy a lakók többet mozogjanak.
Nem az én döntésem volt.
Kölcsönvehetném Danielt? A szenátor szeretne beszélni vele.
Előbb megkeresném a húgomat.
Ő is az 1-es Silónál van, Annával és a szenátorokkal.
- Helen is jöhet? - Nos…
Hosszú odáig a séta.
- Igen… - Nem baj?
…te menj csak!
Én megyek a körbevezetésre.
- Kaja is lesz. - Remek.
Miután végzett, jöjjön oda az 1-eshez!
Beszédet mond a szenátor.
Tudom. Tudom, de megesküdött, hogy rövidre fogja.
- Zene is lesz, meg tűzijáték… - Oké.
Beszélek a szenátorral, utána jövök.
- Jó. - Jól van.
Szia!
A körbevezetés hamarosan elkezdődik.
Ha önöknek a 18-as Siló lett kijelölve,
akkor jó helyen járnak.
A nevem Everett. Én vagyok az egyik idegenvezető.
- Samantha! - Igen?
Ön a 17-esben lesz, ami ott található.
Oké. Bocsánat! Honnan tudja a nevemet?
Kiterjesztett valóság.
Látom az adatait a kártyája címkéjéből.
És ha más kártyáját használjuk?
Nos, Helen, az arcfelismerést is beépítették a szemüvegbe.
A következő csapat Rachelé lesz.
De akiket az előbb üdvözöltem, azok kövessenek!
Kérem ide a saját csoportomat!
Honnan származik, Everett?
- Hoddesdonból. - Hoddesdonból?
Ez egy kisebb város London mellett.
Még Londonban sem ismerik.
Emlékeztetőül:
kérjük, ahhoz a silóhoz fáradjanak,
ami a kártyájukon szerepel!
Daniel!
Victor! Üdv! Üdv!
- Hogy van? - Üdv!
Victor, a szenátor hívatta Danielt.
- Odakísérem én. - Jó. Köszönöm.
Charlotte mondta, hogy apa lesz.
Igen, máris rettegek.
Gratulálok! Remek apa lesz.
- Köszönöm. Igyekezni fogok. - Aha.
Nem semmigaz?
Nagyobb, mint hittem.
Azt találgatja, hogyan sikerült?
Talán azon is mélázik most…
milyen lett volna, ha igent mond.
Jól döntöttem.
Hát persze.
De tényleg ez lett a világ legnagyobb mérnöki projektje.
Nincs baj azzal, ha ilyeneken gondolkozik.
Ilyen az ember.
Tudja, jól jött volna a segítsége.
Több profi mérnökük is volt.
Persze. De mindig is úgy éreztem, hogy tehetsége van
meglátni azt, amit mások nem.
Beismerem, kissé meglepett,
hogy benne maradt a Projektben.
Azt hittem, egy földbe ásott lyuk
nem éppen az ön szakterülete.
Egyébként én is ezt gondoltam.
Ám sokszor voltam itt Charlotte-tal,
és ráébredtem, hogy ha használni fogják ezeket a silókat,
az egy nagy traumatikus esemény után lesz, és ott elkél a segítségem.
És… Minél inkább beleássa magát a Projektbe, annál…
annál világosabb, mennyi teendő van egy tömegtrauma esetén.
Az Egyezmény megírása?
Hát hallott róla.
Charlotte mondta el, igaz?
- Igen. - Sejtettem.
Írt egy könyvet Annával arról, hogyan kell együtt élni 500 évig.
Bevallom, az MI írta meg. Mi csak szerkesztettük.
Remélhetőleg sosem derül ki, hogy jó munkát végeztünk-e.
A világ minden tájáról milliók jelentkeztek a Siló-projektre.
És dr. Stensen azt akarta, hogy minden országból
érkezzen legalább két ember.
Kettesével? Stensen bárkája, mi?
Jól van.
Ezt a Silót úgy tervezték meg, hogy egy 30 megatonnás atomrobbanást is kiálljon
két mérföldön belül.
Ez a két nagy tolóajtó egyenként 25 tonnát nyom,
és még az 50 nanométeres részecskéket is kiszűrik.
Igen, Ms. Helen?
Végül mennyibe került egy Siló?
Dr. Stensen hamarosan közzéteszi a hivatalos számokat.
Ön egyike azoknak, akik már egy éve itt élnek?
Kevesebb mint egy éve. De igen.
És még nem őrültek meg?
Na, akkor csapjunk is bele! Most belépnek egy Silóba.
Bizony.
És egy dolgot megígérhetek…
Bármire is számítanak az elején, a valóságra nem készülhetnek fel.
Kövessenek, de óvatosan, és…
Helen, nem akarok túlzásba esni, de elfogadja a segítségemet?
El. Köszönöm.
Erre!
Mutassa fel a kártyát!
Egy, kettő.
- Sziasztok! - Üdvözletem!
Amikor leszáll az éj A rádiójelek felerősödnek
És minden furcsaság Riasztás módjára múlik el
A partra vetett tengeri csillagok Sem bújhatnak el többé
Egyre várják a húsvéti árapályt
Mi haszna az iránynak
Ha oldalt sem választhatunk?
- Az ott Peter Gabriel? - Igen. Ő.
Itt jön az áradás
Búcsút intünk vérnek és húsnak
Ez mennyibe fájt?
Semennyibe. A családja meg akart nézni egy silót,
- ahogy mindenki más is. - Melyiket?
Szerintem a 17-est. Az a legjobb.
Nem ugyanolyanok?
De igen. Ez egy silós vicc.
- Ne foglalkozzon vele! Jöjjön! - Oké.
Álmodozók, fogy az alapanyag
Jó lesz. Köszönöm.
Ez remek volt!
- Köszönöm. - Köszönöm, barátom. Szuper volt.
Szeretné megnézni a 17-es Silót az esti fellépése előtt?
Daniel Keene, micsoda öröm!
Jobb színben van, mint Washingtonban volt.
Ön is remekül fest, asszonyom.
Kibújt a politikus…
Mondja csak! Hogy lehet az, hogy Anna szerint tegnap jöttek meg,
de be sem ugrottak hozzám teázni?
Tudtam, hogy dolga van. Nem akartam zavarni.
Jól gondolta.
Kurva sok munkába került, hogy elkészüljünk velük.
- Gondolom. - Hát itt van!
- Még mindig haragszok ám! - Igen?
Nagyon jól jött volna a segítsége.
Ha nem fogadjuk meg a tanácsát az 50 munkagépről,
most ötévnyi csúszásban lennénk.
De jól jött volna az esze a többi problémához is.
Perrel technikai beállásunk lesz.
Marad még? Megbeszélhetnénk még valamit.
- Jó. - Köszönöm.
Daniel!
- Szia! - Bocsi a reggeli miatt!
Ugyan, hagyd csak! Majd holnap.
- Igen, az jó lesz. - Minden rendben?
Hogyne. Csak… korán kellett jönnünk…
Persze.
Charlotte merre van?
Nem is tudom.
Legutóbb az étkezőben láttam, épp kávézott.
Gondolom, hamarosan jön.
Ma az „amerikai honfitársaink” megszólítás nem elégséges.
Ez a projekt mindannyiunk biztosítéka,
bőrszíntől, vallástól és nemzetiségtől függetlenül.
Így hát azt mondom…
CHARLOTTE - TALI AZ 1-ESNÉL? MINDENT ELINTÉZTETEK?
…kedves világpolgárok…
Per? Hé, Per! Per!
Koncentrálj, rendben?
Ez a projekt a csúcsa…
ANNA MELLETT ÜLÖK. HOL VAGY?
…a hosszú, talán túlságosan is hosszú karrieremnek.
Anna, Anna!
Nem elég hosszú!
Édesem, ha ilyen sokáig vársz, nekem annyi!
- Érted? - Figyelek majd.
De azért vagyok büszke… Pörgessük meg…
Azért vagyok büszke erre a projektre, mert kétpárti együttműködésből született,
az amerikai szellem, blablabla… Oké.
A kormány és az ipar
a második világháború óta nem dolgozott így össze.
A taps eltart, nem is tudom, öt-tíz másodpercig.
Ha harmadjára kell elkezdenem, felteszem a kezem.
Egy, kettő, három… Na mármost,
nem az enyém az összes érdem.
Ha bárkinek köszönetet kell mondanunk ezért a csodálatos vállalásért,
az ez az ember.
Az ember, akinek zsenialitása meghaladja a vagyonát.
Per Stensen. És… Gyere már!
Nehogy elhaljon a taps, mire ideérsz!
Tudom, hogy néhányak szemében ez a vállalkozás annak bizonyítéka,
hogy lemondtunk a jövőről,
de ez távol áll az igazságtól.
Épp ellenkezőleg. Ez a remény és az emberi szellem projektje.
Tudom, Per már a következőn gondolkozik…
ÉHES VAGYOK! ÉN NEM
…űrhajót épít, hogy felderíthessen egy élhető naprendszert.
MILYEN A 18-AS?
Maradt még pénzed, Per?
Ha nevetnek, akkor elindulhatsz vissza a helyedre.
Ha nem, akkor maradsz.
Még ha nem is lesz szükségünk a silókra, és adja Isten, hogy ne legyen,
akkor is használatra készen állnak, amíg fennáll a fenyegetés.
HA ANYA ÉS APA MÉG ÉLNÉNEK…
A fenntarthatóság és a forrásmenedzsment mintapéldái lesznek.
A fenntarthatóság és a forrásmenedzsment mintapéldái lesznek!
Mi a fene, Jeff?
Ne már! Életem legfontosabb beszéde
ne ezzel a mondattal végződjön már!
Tegnap már megbeszéltük.
ANYA ÉS APA AZT MONDANÁK, HOGY LÉGY TÜRELEMMEL!
Nem. Ez itt lesz.
Minden oké? Mi a helyzet?
Daniel?
Csak egy pillanat!
Oké.
Szia, egy kicsit…
Nem tudom… aggódok. Hívj fel, amint tudsz!
Daniel!
Hívj fel, amint tudsz!
Daniel, most már jöjjön vissza!
- Hol a 18-as? - Később odakísérem.
Egy dolgot megígérhetek.
Bármire is számítanak az elején, a valóságra nem készülhetnek fel.
Hölgyem? Mindjárt itt a vacsoraidő.
Én azt passzolom.
Hé, merre vagy?
Az 1-es Silónál. A perem tetején.
Fel tudnál menni a Silód körüli dombra?
- Talán ott erősebb a jel. - Mindjárt ott vagyok.
A Siló kibaszottul para.
Nem látni az alját,
és tényleg nincs benne egy rohadt lift se.
- Hol vagy? - Hel…
- Nem… - Megyek az 1-eshez, maradj ott!
Ne, ne, ne, ne! Ne! Én megyek a 18-ashoz.
A 18-asnál vagy? Nem… Nem látlak.
Jövök a 18-ashoz. Várj meg ott!
Oké, oké. Hallak. Most már hallak.
Charlotte írt egy üzenetet.
De nem is tudom, szerintem nem ő írta.
Akkor kicsoda?
Nem tudom.
Szerintem látlak. Integess!
Jobbra! Keresd a nagy piros pöttyöt!
Szia!
Hahó, képviselő úr!
Daniel!
Helen! Helen!
- Ne! Ne! - Nincs értelme.
Ne!
Haladéktalanul bújjanak el a legközelebbi Silóban!
- Helen! Helen! - Daniel!
Helen! Ne!
Az életét akarjuk megmenteni!
Bassza meg! Futás!
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra