‫אחרי כמעט 20 שנה, מלחמת מאפיה חדשה מטלטלת את סיציליה.‬
‫מניין ההרוגים עלה לחמישה.‬
‫כולם קשורים לראש המשפחה הנמלט, מריאנו סורו.‬
‫החשדות נופלים על ראשי תשע משפחות הוועדה.‬
‫לטענת החוקרים, רציחות נוספות עלולות להתרחש בשעות הקרובות.‬
‫אלו היו החדשות האחרונות. עכשיו, מוזיקה טובה עם רדיו אולנה.‬
‫זה "סטורמי" מאת "יוסונקיין".‬
‫היי, בוס! תמלא לי דלק ב-20 אירו?‬
‫תגיד לי איפה סורו.‬
‫בפעם האחרונה, איפה מריאנו סורו?‬
‫תדבר? תהנהן בראש.‬
‫תגיד לי איפה הוא, או שנפיל אותך מפה!‬
‫איפה הוא?‬
‫אני מניח שזה "לא".‬
‫איפה מריאנו סורו?‬
‫תגיד לי איפה מריאנו סורו!‬
‫- תהרוג אותי! - מה?‬
‫- תהרוג אותי! - להרוג אותך?‬
‫בטח.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫אכלתם אותה!‬
‫תהרוג אותי!‬
‫האיש הרע‬
‫איפה פרישילה והתינוק שלי?‬
‫היא עזבה.‬
‫אני לא יודע איפה היא.‬
‫איפה מריאנוצ'ו?‬
‫היא לקחה אותו איתה.‬
‫בבקשה, אל תהרגו אותי.‬
‫המטרה הייתה למצוא את סורו,‬
‫לא הטבח המזוין הזה.‬
‫- איש מאנשיו לא יוכל לומר לנו. - אף אחד לא יודע כלום.‬
‫פלמיטה יודע.‬
‫הבעיה היא שפלמיטה בבית החולים.‬
‫דון לילו!‬
‫- לרגל מה הכבוד? - מימי סטרנאשה.‬
‫- מי? הבנאי? - אתה מכיר אותו?‬
‫הוא זה שבנה את הבונקר של סורו.‬
‫מה הקטע? בני-זונות!‬
‫הוא יודע איפה סורו.‬
‫תוריד את חסם הפה.‬
‫עכשיו ננהל שיחה נעימה.‬
‫אתה ואני.‬
‫מריו, כבה את זה!‬
‫מה? אתה רוצה לשחוט אותו?‬
‫לקצוץ אותו?‬
‫- אנחנו לא חוקרים אותו? - כן, אבל לא ככה.‬
‫מה חשבת לעצמך? זו לא הדרך. בחייך. צא מפה.‬
‫צא מפה!‬
‫כמו שדון סלבטורה נהג לומר, "צא מפה".‬
‫אלוהים, מחל לי על חטאיי.‬
‫חטאתי נגדך,‬
‫מי שעליי לאהוב יותר מכול.‬
‫פלמיטה, חייבים למהר. אתה הבא בתור.‬
‫מלחמת מאפיה חדשה‬
‫קח אותנו לסורו מייד.‬
‫על בעיית "לופארה ביאנקה" להיפתר בקרוב.‬
‫ההרגשה שלך השתפרה? אתה מסוגל?‬
‫- צריך רק להסיר את התפרים. - מושלם.‬
‫חייבים לעזוב לפני שיחזירו אותך לכלא.‬
‫אני לא יכולה להגן עליך שם.‬
‫אם כך, העמלץ הלבן,‬
‫זה שימות בשבי,‬
‫זה שמסתובב ואף פעם לא עוצר,‬
‫זה שכל הזמן מחליף בתים,‬
‫לפתע החליט להשתקע במקום יפה.‬
‫ואל מי הוא פנה‬
‫כדי לבנות בונקר נחמד?‬
‫איימידיו סטרנאשה.‬
‫הידוע גם כ"מימי הבנאי".‬
‫תעשן איתי?‬
‫אתה...‬
‫מי אתה, לעזאזל?‬
‫אני? סתם אחד.‬
‫אני סתם אחד.‬
‫אף אחד לא מכיר אותי.‬
‫אתה המפורסם מבין שנינו.‬
‫הופעת בכל העיתונים.‬
‫"הבנאי של הקוזה נוסטרה".‬
‫זה שבנה את הבונקר עבור דון פפינו סגלאמברו.‬
‫בונקר מלא במנהרות ובחדרים סודיים,‬
‫אולמות תת קרקעיים, נתיבי בריחה.‬
‫האם אתה באמת בנאי?‬
‫תבין, אתה... אתה אדריכל.‬
‫מהנדס.‬
‫תקשיב לי,‬
‫אתה אומן.‬
‫אבל אתה אילם.‬
‫אתה לא מדבר. אתה לא אומר מילה.‬
‫בוא נחשוב על העתיד.‬
‫איפה מימי סטרנאשה רואה את עצמו בעוד עשר שנים?‬
‫מה תעשה? דמיין את עצמך בעתיד.‬
‫האם עדיין תחפור מתחת לאדמה?‬
‫מוקף בתולעים ובחרקים?‬
‫עם כל הלחות שחודרת לעצמות שלך. למה?‬
‫כבר בנית את יצירת המופת שלך. הבונקר של דון פפינו סגלאמברו.‬
‫מגיע לך הרבה כסף, המון כסף.‬
‫ובכסף הזה,‬
‫אתה סוף סוף תיסע לחוף שטוף שמש ותיהנה מהחיים.‬
‫אתה רוצה מים?‬
‫אביא קצת לעצמי.‬
‫מרשל, סלחי לי. את יכולה לצאת לרגע?‬
‫- מה הבעיה? - אין שום בעיה.‬
‫באנו להחזיר את האסיר לכלא.‬
‫מה? עכשיו?‬
‫פלמיטה קטלדו סילביו מריה.‬
‫- מי החליט על זה? - זה בצו.‬
‫ברשותך...‬
‫- לא, חכה. - סליחה.‬
‫אי אפשר לקחת אותו.‬
‫הפצעים של האסיר לא הגלידו לחלוטין.‬
‫- הרופא חתם על המסמכים. - פרקליטה...‬
‫- עדיין יש לו תפרים. - הם יוסרו בכלא.‬
‫סלח לי, המצב חמור ביותר.‬
‫זה לא תלוי בנו.‬
‫אני אחראית לביטחונו.‬
‫מרשל, אנחנו רק עושים את העבודה שלנו. תני לנו להיכנס.‬
‫מה? תוריד את הידיים שלך ממני!‬
‫גברתי הפרקליטה! מה קרה?‬
‫אלוהים. הוא מדמם.‬
‫רואים? אמרתי לכם שהפצעים לא הגלידו לחלוטין.‬
‫סקוטלארו, יש מלחמת מאפיה. אנחנו לא יכולים לטפל בהעברת אסירים.‬
‫שירות בתי הסוהר עושה את זה.‬
‫הוא לא סתם אסיר. פלמיטה על הכוונת.‬
‫עם כל הכבוד, אני לא סומכת על שירות בתי הסוהר.‬
‫למה? יש חדש? הוא מתכוון לדבר או לא?‬
‫נו, מה יהיה?‬
‫את קוץ בתחת כמו אחיך, את יודעת?‬
‫גם לי יש פגמים, המפקד.‬
‫- אני יכול לתת לך שני אנשים לכל היותר. - אסתפק באחד.‬
‫המעטתי בערכך, מימי.‬
‫לא מעניינים אותך כסף או חיי עושר.‬
‫המאבק נגד הטבע בבדידות קיצונית.‬
‫בניית ערים במקום שבו היו פעם ביצות ובוץ.‬
‫בוץ וביצות, זה מה שאתה אוהב.‬
‫זה מה שמעניין אותך.‬
‫ואתה מתעניין גם ב...‬
‫סודיות.‬
‫אתה היחיד שיודע איפה יצירות האומנות שלך מסתתרות.‬
‫אני מודה שיש בזה מן היופי,‬
‫אבל אני תוהה, למה ליצור דברים יפים‬
‫אם אף אחד לא יכיר אותם?‬
‫מה הייתה הסימפוניה התשיעית‬
‫אם בטהובן היה כותב אותה רק לעצמו?‬
‫מה אם היה מנגן אותה שעה שישב על האסלה‬
‫מבלי שתישמע, מבלי להשאיר אחריו את התווים?‬
‫למה? מה הטעם?‬
‫אני רוצה להציע הצעה.‬
‫אתה תאמר לנו איפה הבונקר של סורו,‬
‫והיקום כולו ידע על גדולתך,‬
‫על הגאוניות המוחלטת שלך.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫היי! מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫- נראה שהכול טוב. - מתקדמים צעד-צעד.‬
‫- אתה בטוח שאתה לא... - אני בטוח.‬
‫זה תכף יקרה.‬
‫בוא הנה שנייה.‬
‫הוא דיבר?‬
‫תכף. אני עובד על זה.‬
‫"עובד על זה."‬
‫אז נחטוף את פלמיטה.‬
‫אבל הוא בבית החולים.‬
‫הוא יועבר מחר ב-9:00 בבוקר.‬
‫לולא התפרים שלו, הוא היה מועבר היום.‬
‫אמרנו שלא נחטוף את פלמיטה.‬
‫- כי הוא היה בבית החולים. - הוא יעבור מחר.‬
‫הוא יודע איפה אבא שלי.‬
‫נתקוף את המסחרית בזמן ההעברה.‬
‫יהיו שני קצינים ממבצעים מיוחדים. מקורות אמינים.‬
‫קלי קלות.‬
‫בואו נזוז, חבר'ה. היי! בואו נזוז.‬
‫בטח! נתקוף מסחרית של המדינה!‬
‫אכן כן! נתקוף מסחרית של המדינה!‬
‫למה לא?‬
‫למה לא? כי שני הבחורים המסכנים האלה רק עושים את העבודה שלהם.‬
‫הם מרוויחים שכר מינימום, ואנחנו נירה בהם?‬
‫אני לא יודע.‬
‫סתם נמשוך תשומת לב לא רצויה.‬
‫יש סיכוי גדול מדי שזה לא יעבוד.‬
‫זה לא יעבוד!‬
‫מה אם ייפלט כדור ונהרוג את פלמיטה?‬
‫מי יגיד לנו איפה סורו מסתתר?‬
‫מה אם אחד מאיתנו ייפגע?‬
‫אני לא לוקח אחריות על זה!‬
‫למה אתה צריך לקחת אחריות?‬
‫אני בעד שנחטוף את פלמיטה.‬
‫לכל אחד קול אחד. דמוקרטיה קורינתית וכל זה.‬
‫תנו לי עד מחר בבוקר.‬
‫אם אשכנע את הבנאי לדבר לפני 9:00 בבוקר,‬
‫נשכח מפלמיטה.‬
‫בסדר?‬
‫מימי, אתה אולי לא מבין את זה.‬
‫אם לא תדבר, הרבה אנשים ימותו.‬
‫אני יודע שהרבה כבר מתו,‬
‫אבל האנשים האלה חפים מפשע.‬
‫הם לא קשורים לעניין.‬
‫הם אנשים...‬
‫שבאמת אכפת לי מהם.‬
‫תגיד לי מה לעשות.‬
‫גבר אל גבר.‬
‫אני ארד על ברכיי.‬
‫אני מתחנן בפניך.‬
‫אני מפציר בך.‬
‫תגיד לי איפה סורו, בבקשה.‬
‫כניסה לחדר מיון‬
‫מספיק, לעזאזל. מספיק.‬
‫נגמר הזמן.‬
‫האכלתם את הלווייתנים הקטלנים?‬
‫שירות ניקיון דרוש באופן מיידי בבריכת הקטלן.‬
‫טוב, מימי,‬
‫מה אתה אומר?‬
‫אף לא מילה מזוינת!‬
‫תורידו!‬
‫בבקשה.‬
‫בבקשה!‬
‫תורידו עוד!‬
‫חרא!‬
‫- לובי, סוף סוף! - אם אני לא עונה, זה כי אני לא יכולה.‬
‫- מה לעזאזל קורה? - לא, האמת שרציתי להתנצל.‬
‫על מה?‬
‫- על פסק הדין במשפט של קאסא. - איזה משפט?‬
‫האיש שדחף את אימו המתה מתחת למשאית.‬
‫תורידו עוד!‬
‫- שאמשוך אותו למעלה? - חכה רגע.‬
‫החקירה הנגדית שלנו בנושא הנתיחה נדחתה.‬
‫תקשיב, מטאו...‬
‫כי הוא אמר...‬
‫כן.‬
‫הוא קיבל 15 שנים על סמך הראיות המפלילות.‬
‫- היית נהדר. ביי. - איך נהדר?‬
‫למעלה!‬
‫עולם המה-אם‬
‫אז יש לך משהו לספר לנו?‬
‫בסדר!‬
‫אני לא מבין אותך!‬
‫דבר בבירור!‬
‫בסדר, אני אדבר!‬
‫תרימו אותי!‬
‫זוז. אני נוהגת.‬
‫אני לא יודע לנהוג?‬
‫מעתה והלאה, לא משנה מה אני אומרת, אתה נשאר רגוע ושקט.‬
‫מה את אומרת?‬
‫סקוטלארו מדברת. האם שומע?‬
‫אנחנו בקילומטר 37 של כביש 624.‬
‫הורידו אותנו מהכביש. שמו לנו מארב.‬
‫הם לקחו את האסיר! שלחו תגבורת מייד! רות סוף.‬
‫- לאו, מה זה, לעזאזל? - תסיר את המשקפיים שלך.‬
‫למה להסיר אותם?‬
‫מצטערת על זה.‬
‫לאחר שעזבתי את בית החולים בוקרי לה פרלה‬
‫במסחרית אשר נשאה‬
‫- בחלקה האחורי... - החוצה!‬
‫...את האסיר פלמיטה קטלדו סילביו מריה.‬
‫מה את עושה?‬
‫היינו בדרך למתקן הכליאה של פלרמו,‬
‫אוצ'רדונה קלוג'רו די בונה,‬
‫- כש... - כש...‬
‫ניקו, עכשיו תורך.‬
‫תן לי אגרוף.‬
‫מה זה? חזק יותר! זה חייב להיראות אמיתי!‬
‫כאשר, בקילומטר 37‬
‫של כביש 624,‬
‫הרכב שלנו עלה על מחסום דוקרנים.‬
‫דוקרנים? איך מאייתים את זה?‬
‫הוא ידוע גם כמכשיר להוצאת אוויר מצמיגים.‬
‫הדבר גרם להוצאת האוויר מארבעת הצמיגים של הרכב,‬
‫מה שהכריח את מרשל סקוטלארו‬
‫לבצע עצירת חירום,‬
‫דבר שגרם לשבר במחיצת האף שלי.‬
‫הדוח הרפואי.‬
‫ממעבר לגשר הופיעו שישה חמושים‬
‫שהורו לנו לשחרר את האסיר.‬
‫אחרי שהכניסו אותו למכוניתם, נעלמו עם כיוון התנועה.‬
‫ואת לא סומכת על שירות בתי הסוהר.‬
‫אוף! לעזאזל עם זה!‬
‫סקוטלארו, אני נדפקתי ולך אין מה לומר?‬
‫אני הייתי זו שעצרה את פלמיטה.‬
‫אין לך מושג כמה אני נסערת.‬
‫המנוולים המזוינים האלה!‬
‫בחייך, מרשל.‬
‫סלח לי.‬
‫אחרי האירועים האחרונים האלה,‬
‫אני עדיין במצב‬
‫של סערת רגשות אדירה.‬
‫אכפת לך אם אסיים לעבוד להיום?‬
‫פלמיטה ייקח אותנו לסורו.‬
‫ברור. יד ימינו של סורו תיקח אותנו לסורו.‬
‫ואנחנו סומכים עליו.‬
‫ניקו, יש יותר מדי מה להסביר,‬
‫אז פשוט תקשיב למה שאני אומרת.‬
‫אתה ואני ניזכר לנצח.‬
‫סביר להניח שנסולק מהמשטרה. לא הודית לי על שעזרתי לך.‬
‫תודה לך.‬
‫מה? התרגשת?‬
‫בסדר, אבל בכל מקרה,‬
‫איפה לעזאזל פלמיטה?‬
‫לעזאזל, גברתי.‬
‫- התקשיתי לנשום. - מהר.‬
‫מהר? הכול כואב.‬
‫- בעדינות, יש לי תפרים. - בעדינות, אבל מהר.‬
‫בשם אלוהים...‬
‫מה?‬
‫מה? חזרתי בתשובה, גברתי הפרקליטה!‬
‫יופי. ידיך תמיד יהיו במצב תפילה.‬
‫לאט. זהירות. תיכנס.‬
‫את רואה איך הם השתנו?‬
‫אנחנו צבא אמיתי.‬
‫אתה השתנית, בלדוצ'ו.‬
‫החיים שלי השתנו, לא אני.‬
‫הפעם נתפוס אותו.‬
‫אמרתי את זה כבר פעם אחת וזה הביא מזל רע,‬
‫- אבל אני לא מאמין באמונות תפלות. - ונוגע בביצים נגד עין הרע.‬
‫גרת בפרו,‬
‫ומעולם לא נאלצת להתאבל על יקיריך.‬
‫למה אתה שונא את אבא שלי כל כך?‬
‫אגיד לך כשאתפוס אותו.‬
‫אנחנו נתפוס אותו?‬
‫ביקשתי אותם ממריו. אחד לך ואחד לי.‬
‫- אני לא רוצה שתבואי. - לא אפספס את ההלוויה של אבא שלי.‬
‫אבל אפספס בשמחה את שלך.‬
‫בוא הנה.‬
‫יש בית קטנטן‬
‫עם הרבה חלונות צבעוניים קטנים‬
‫ואישה קטנטנה‬
‫עם שתי עיניים גדולות שמטרתן ראייה‬
‫ויש איש קטנטן‬
‫שתמיד חוזר מאוחר מהעבודה‬
‫יש לו כובע קטן-קטנטן‬
‫עם חלום להגשים בתוכו‬
‫ככל שהוא חושב עליו יותר‬
‫כך קשה לו יותר לחכות‬
‫אהובתי, את לא צריכה לדאוג‬
‫החיים האלה הם שרשרת‬
‫לפעמים הם מכאיבים‬
‫תראי כמה אני רגוע‬
‫אפילו בעודי צועד ביערות‬
‫בעזרת האל הטוב‬
‫תמיד איזהר מהזאב‬
‫איזהר מהזאב‬
‫חיים ביחד‬
‫ושנינו שוכבים ומתעלסים‬
‫בים הצרצרים הזה‬
‫אהבה קטנטנה זו‬
‫גדולה כל כך שנראה לי שאוכל לעוף...‬
‫גברתי הפרקליטה, חשבתי לעצמי,‬
‫האם אנחנו באמת בטוחים שנוכל לסמוך על גיסתך‬
‫שתעשה את מה שאנחנו צריכים?‬
‫ככלות הכול, עם כל הכבוד, היא עדיין שוטרת.‬
‫- הגענו? - חכה כאן.‬
‫- היי, איפה את? - אנחנו בדרך.‬
‫תזדרזי, אני כאן.‬
‫- לובי, הכול בסדר? - כן.‬
‫לא. תקשיבי, לא שינית את דעתך, נכון?‬
‫מובן שלא. למה לי?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫נינו לעולם לא היה עושה את מה שאנחנו הולכים לעשות.‬
‫"המדינה זה אנחנו." כל החרא הזה.‬
‫מה עם נינו?‬
‫הוא לעולם לא היה מפספס הזדמנות להיות הכוכב.‬
‫מה לגבייך?‬
‫מה לעזאזל את מנסה לומר?‬
‫לאו, אם תהרגי אותו בלילה, באמצע שום מקום,‬
‫אף אחד לא ידע, אף אחד לא יראה אותך.‬
‫ואף אחד לא יברך אותך על כמה שהיית מעולה.‬
‫יהירות.‬
‫אתם, בני סקוטלארו, תמיד נדפקים על ידי יהירות.‬
‫נינו הבטיח לך, ואני מקיימת את ההבטחה.‬
‫לא אכפת לי מה יקרה בהמשך.‬
‫אני אעצור את סורו.‬
‫טוב, אנחנו באים.‬
‫נו?‬
‫מה קורה?‬
‫יש לנו בעיה.‬
‫היא שינתה את דעתה?‬
‫היא רוצה לעצור אותו.‬
‫והדבר הראשון שסורו יעשה‬
‫זה לפרסם את מסד הנתונים.‬
‫אז הייתי אומר שיש לך בעיה גדולה.‬
‫תודה שהזכרת לי.‬
‫אני אף פעם לא חושבת על זה.‬
‫- מה עליי לעשות? - מה את רוצה לעשות?‬
‫זו לא תהיה הפעם הראשונה שהרסת פשיטה.‬
‫אני צודק?‬
‫אני חושבת שאנחנו לא ראויים לגן עדן.‬
‫בואי נדקלם את תפילת החרטה.‬
‫שוטרת מיוחדת.‬
‫המפקד קוסטרדלו, בבקשה.‬
‫- היי, לאו. - שתוק לרגע.‬
‫המפקד, אני יכולה להסביר.‬
‫ספרי לתובע למה עזרת למאפיונר להימלט.‬
‫- אין צורך. - יש.‬
‫אין צורך.‬
‫השארתי את המכונית פתוחה. אנעל אותה.‬
‫הנה, פלמיטה. אתה חופשי.‬
‫היה לי לעונג.‬
‫מה תעשה עכשיו?‬
‫אעלה לרגל למדיוגוריה.‬
‫לאחר מכן, נראה.‬
‫יש לך מזל שאתה מאמין במשהו.‬
‫אל דאגה.‬
‫את תמצאי דרך להיפטר מהעבר.‬
‫תשמרי על עצמך.‬
‫קדימה.‬
‫סורו נמצא באחד מששת בתי החווה האלה, אבל אנחנו לא יודעים באיזה מהם.‬
‫אין כאן אוויר.‬
‫אמרו לי שהמקום הזה מחורבן.‬
‫- מי זה? - תדליק את המיזוג, לוקאקו!‬
‫- אני מתבשל כאן. - הוא מקולקל.‬
‫אפשר להפסיק? אנחנו לא בבית הספר.‬
‫לא היה מקום גדול יותר?‬
‫ציירתי את זה כאן.‬
‫- איזה קנה מידה זה? - אני לא יודע.‬
‫אני חושב שזה בקנה מידה של 1:20.‬
‫אחד לעשרים?‬
‫כמו מכונית זעירה?‬
‫זה לא בקנה מידה נכון. אנחנו יכולים להתרכז?‬
‫אז...‬
‫סורו נמצא באחד מששת בתי החווה האלה, אבל אנחנו לא יודעים באיזה מהם.‬
‫מה הדבר הראשון שנעשה?‬
‫קודם כול, נאטום את כל האזור ככה.‬
‫חייבים לתקוף אותו בו זמנית בכל החזיתות.‬
‫שיניסי וקלטאפימי מכאן,‬
‫בוקאדיפאלקו מכאן. פאסו די ריגאנו מכאן.‬
‫צ'יאקולי...‬
‫מכאן יחד עם פורטה נובה.‬
‫הכול ברור?‬
‫לא השתכנעתי.‬
‫גם אני לא.‬
‫לא נראה לך שסורו חשב על תוכנית בריחה לשעת חירום?‬
‫- זה נכון. - אנחנו חייבים להודות ליועץ שלנו על כך.‬
‫כן, האחות הכלבה המזדיינת שלך.‬
‫כי למריאנו סורו‬
‫יש נתיב מילוט שהוא יצירת מופת הנדסית.‬
‫הוא טוב יותר ממצודת סנטאנג'לו של האפיפיור.‬
‫מדובר בסדרה של מנהרות תת-קרקעיות...‬
‫שמסתיימות כאן, ארבעה קילומטרים מבתי החווה.‬
‫ואנחנו רוצים שהוא ילך לשם.‬
‫כי שם אנחנו נחכה לו.‬
‫לא אזחל לשם כמו חולדה.‬
‫- זה מחניק. - זה מסוכן.‬
‫אנחנו נלך.‬
‫קדימה.‬
‫עצרו את הנשימה!‬
‫אל תנשמו!‬
‫מנדורלה!‬
‫מה אתה עושה כאן בחוץ? מה קורה פה?‬
‫איך הצלחת לצאת?‬
‫אתה מניאק אמיתי.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫היי, תירגעי! זה אני!‬
‫- הפחדת אותי עד מוות! - מצטער, לא התכוונתי.‬
‫לא התכוונת, אבל...‬
‫למה אתה כאן?‬
‫- שיהיה, אין לי זמן. - חכי!‬
‫- אל תעקוב אחריי. - מה עשיתי?‬
‫ביי.‬
‫יש לי כבוד עצמי, את יודעת?‬
‫נתתי לך הזדמנות.‬
‫הכנסתי אותך אל המשרד שלי כאילו היית בת משפחה.‬
‫עזרתי לך למצוא שוב את התשוקה למקצוע, וככה את גומלת לי?‬
‫את דוחה תיק שלנו ואז מטפלת בו בעצמך?‬
‫חשבת שאני לא אגלה?‬
‫אין לך עקרונות. זה מה שאני צריך לחשוב?‬
‫תחשוב מה שאתה רוצה.‬
‫הפעם לא תתחמקי ממני! אנחנו נשב ונדבר עכשיו.‬
‫אני רוצה לדעת מה את יודעת.‬
‫אנחנו עדיין עובדים יחד או לא?‬
‫איך את רואה את העתיד שלנו?‬
‫מה יקרה לנו?‬
‫מה אני צריכה להגיד?‬
‫מצטערת, זה לא אתה. זו אני. נפגשנו בנקודת שפל בחיי.‬
‫חוויתי מערכת יחסים קשה, וכן הלאה.‬
‫תודה שקיבלת אותי בחום. אתה בחור נהדר.‬
‫סלח לי.‬
‫אתה תמצא אדם טוב יותר. מגיע לך. לך. ביי!‬
‫- מה זה היה? - כלום. מה?‬
‫- לא שמעת? - זה הכלב.‬
‫- הכלב בחוץ. - כלב נוסף.‬
‫- את צוחקת עליי? - לא, מטאו!‬
‫סליחה, פלמיטה.‬
‫אתה הדרך שלי להיפטר מהעבר.‬
‫גברתי הפרקליטה, לכי לעזאזל!‬
‫האם אתה יודע כיצד לשלוף חץ?‬
‫סקוטלארו.‬
‫- אנחנו ניזכר לנצח? בת זונה. - ניקו, אני מצטערת.‬
‫נסולק? לא, יעמידו אותנו לדין.‬
‫יש לי אישה וילדים בבית, בניגוד...‬
‫- תשכחי מזה. - בניגוד אליי.‬
‫אתה צודק. אני לבד.‬
‫לאיש לא ישתנו החיים אם אפשל.‬
‫לא, לא לזה התכוונתי.‬
‫אגיד להם שהכרחתי אותך. אני מצטערת.‬
‫לא, לאו, אני מצטער. אני פשוט לחוץ קצת.‬
‫פישלנו יחד.‬
‫בנוגע למה ששאלת אותי, סוף סוף קיבלתי חדשות מהאינטרפול.‬
‫בלדוצ'ו רמורה מת מתסחיף ריאתי לפני שנתיים.‬
‫- נלך? - בהצלחה.‬
‫סקוטלארו, מהר!‬
‫אל תבכה, מותק של סבא! החלב שלך כמעט מוכן.‬
‫רואה? אימא התעוררה.‬
‫עזוב אותה.‬
‫אני רק תוהה,‬
‫איך יכולת להוביל מהפכה עם נשק חם נגד אביך?‬
‫תמיד חלמתי על יורש ראוי, ולא ידעתי שכבר יש לי יורשת.‬
‫- לא, אבא. בבקשה, אל תהרוג אותו. - לא, אני חייב לשאול אותו משהו.‬
‫אני בן 76.‬
‫יש לי כליה של מישהו אחר בצד שמאל שלי.‬
‫יש לי פריצת דיסק שהורגת לי את הגב.‬
‫אני מתעורר שבע פעמים בלילה כדי להשתין.‬
‫הרופא אסר עליי לאכול כל מזון‬
‫שיש לו טעם כלשהו,‬
‫ובכל זאת, עם כל הבעיות האלה,‬
‫לא רק שהצלחתי לחיות איתן,‬
‫גם שמרתי על הכול חלק ובאיזון מושלם.‬
‫אפילו במצב של שלום.‬
‫עד שאתה הגעת.‬
‫אין שלווה. אין איזון. אין שלום.‬
‫למה כל הטרחה הזאת? בשביל מה?‬
‫מה יוצא לך מזה?‬
‫אותי זה הכריח לעבור שוב‬
‫אחרי שהתרגלתי לחיות בנוחות בבית.‬
‫לא משנה.‬
‫למרבה המזל, עדיין יש לי חברים שיארחו אותי.‬
‫ולך?‬
‫על הברכיים.‬
‫יש לך שם של איש מת, כך שמת אכן תהיה.‬
‫אבל קודם תגיד לי משהו.‬
‫בלדוצ'ו רמורה, בן הדוד מאמריקה,‬
‫אמריקה הדרומית.‬
‫מי... אתה, לעזאזל?‬
‫אני לא יודע מה איתך, אבל ההורים שלי לימדו אותי‬
‫שכאשר אתה במקום חדש, עליך להציג את עצמך.‬
‫סלח לי, ד"ר בראי, אתה צודק לחלוטין.‬
‫נעים מאוד.‬
‫אני נינו סקוטלארו.‬
‫תרגום כתוביות: רותי זהרן‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬