Közel 20 éves szünet után új maffiaháború tartja rettegésben Szicíliát.
A halálos áldozatok száma ötre emelkedett.
Mindegyikük a szökevény keresztapa, Mariano Suro bandájának tagja.
A hatóságok a Bizottság kilenc családjának vezetőit gyanúsítják.
A nyomozók még több vérontásra számítanak a következő néhány órában.
Legfrissebb híreinket hallották. És most jöjjön valami remek zene!
A Stormi az Iosonouncanétól.
Hé, főnököm! Tenne bele 20 euróért?
Mondd meg, hol van Suro!
Utoljára kérdezem, hol van Mariano Suro?
Beszélni akarsz? Bólints!
Mondd meg, hol van, vagy repülsz!
Hol van?
Ezt nemnek veszem.
Hol van Mariano Suro?
Mondd el, hol van Mariano Suro!
-Ölj meg! -Hogy mondod?
-Ölj meg! -Öljelek meg?
Szívesen.
Most mit csinálsz?
Bekaphatjátok!
Ölj meg!
A GAZEMBER
Hol van Priscilla és a baba?
Elment.
Nem tudom, hol van.
Hol van Marianuccio?
Elvitte magával.
Kérlek, ne ölj meg!
Suro rejtekhelyét akartuk megtalálni.
Minek ez a vérfürdő?
-Senki nem köpött. -Mert senki nem tudja, hol van.
Palámita tudja.
De ő éppen kórházban van.
Don Lillo!
-Minek köszönhetjük a megtiszteltetést? -Mimì Starnace.
-Ki? A Kőműves? -Ismered őt?
Ő építette Suro bunkerét.
Mi a fasz ez? Kurva anyátokat!
Ő tudja, hol van Suro.
Hadd beszéljen!
Most szépen elbeszélgetünk.
Te és én.
Mario, kapcsold ki!
Mi az? Le akarod mészárolni?
Felaprítani?
-Kihallgatjuk, nem? -Igen, de nem így.
Mit ütött beléd? Milyen módszer ez? Tűnés!
Kifelé!
Ahogy a néhai Salvatore Tracina szokta volt mondani.
Istenem, bánom bűneimet.
Vétkeztem ellened,
akit mindenek felett szeretnem kellene.
Palàmita, igyekeznünk kell. Maga következik.
ÚJ MAFFIAHÁBORÚ
Azonnal vigyen minket Suróhoz!
A "Lupara Bianca"-ügyet hamarosan meg kell oldani.
Jobban érzi magát? Menni fog?
-Ha kiszedik a varratokat. -Helyes.
Indulnunk kell, mielőtt visszakerül a sittre.
Ott nem tudom megvédeni.
Tehát a Fehér Cápa,
aki belehal a fogvatartásba,
ő, aki állandóan mozgásban van és soha nem állapodik meg,
aki folyamatosan váltogatja az otthonait,
egyszer csak letelepedett.
Ki segített neki
szép kis bunkert építeni?
Emidio Starnace.
Azaz Mimì, a Kőműves.
Rágyújt?
Ki...
Ki a faszom vagy te?
Én? Senki.
Senki vagyok.
Senki sem ismer.
Te viszont híres vagy.
Tele van veled az újság.
A Cosa Nostra kőművese.
Don Peppino Sgalambro bunkerének építője.
Egy bunker tele alagutakkal és titkos helyiségekkel,
földalatti csarnokokkal, menekülési útvonalakkal.
Kőműves vagy?
Lófaszt. Építész vagy.
Egy mérnök.
Sőt, mondok én jobbat.
Művész vagy.
De néma vagy.
Nem beszélsz. Egy árva szót sem.
Gondoljunk a jövőre.
Milyen jövőt látsz magad előtt? Mondjuk tíz év múlva?
Mit fogsz csinálni? Látod magad előtt?
A föld alatt ásol?
Férgek és bogarak között?
A pára átjárja a csontjaidat. Mire jó az?
Don Peppino Sgalambro bunkere a te mesterműved.
Sok pénzt érdemelsz, nagyon sokat.
És azzal a pénzzel
irány egy napfényes part, és a dolce vita.
Kérsz egy kis vizet?
Én hozok magamnak.
Nyomozó, ki tudna jönni egy percre?
-Mi a probléma? -Nincs semmi probléma.
Jöttünk az őrizetesért. Visszük vissza a börtönbe.
De... most?
Palàmita Cataldo Silvio Maria.
-Ki engedélyezte ezt? -Ott van a parancsban.
Ha megbocsátanak...
-Egy pillanat! -Elnézést!
Nem vihetik el.
Az őrizetes még nem épült fel teljesen.
-Az orvos aláírta a dokumentumokat. -Ügyvéd...
-Még bent vannak a varratok. -Majd kiveszik a börtönben.
Elnézést, a helyzet rendkívül komoly.
Nem rajtunk múlik.
Felelős vagyok a biztonságáért.
Nyomozó, csak a munkánkat végezzük. Engedjen be!
Mi ez? Vegye le rólam a kezét!
Ügyvédnő! Mi történt?
Jézusom, vérzik!
Látják? Mondtam, hogy még nem épült fel!
Scotellaro, ebben a maffiaháborúban biztos a mi dolgunk a rabok pesztrálása?
Van erre embere a B.V.-nek, nem?
Nem sima rabról van szó. Palàmita potenciális célpont.
És már elnézést, de nem bízok a B.V. embereiben.
Miért? Van valami híre? Beszél a fickó vagy sem?
Nos?
Ugyanolyan púp a hátamon, mint a bátyja volt.
És hibáim is vannak, parancsnok úr.
-Legfeljebb két embert kaphat. -Egy is elég.
Alábecsültelek, Mimi.
Leszarod a pénzt vagy a jó életet.
Egymagad, elszigetelten küzdesz a természet ellen.
Városokat építesz, ahol csak mocsár és sár volt.
Sár, mocsár. Ott vagy elemedben,
ez az, ami érdekel.
És persze...
a titoktartás.
Csak te tudod, hol állnak a műalkotásaid.
Elismerem, hogy van valami szépség ebben az egészben.
De kíváncsi vagyok, miért alkotsz gyönyörű dolgokat,
ha soha, senki nem tud a létezésükről?
Milyen lett volna a Kilencedik szimfónia,
ha Beethoven magának írta volna?
És ha csak a budin ülve játszotta volna el,
anélkül, hogy bárki hallotta volna, vagy anélkül, hogy lekottázta volna?
Minek? Mi értelme lenne?
Szeretnék javasolni valamit.
Megmondod, hol van Suro bunkere,
és az egész világ megtudja, milyen csodás épületeket emeltél.
Hogy micsoda zseni vagy.
Mit szólsz?
Mi a faszt művelsz?
-Látom, jól haladsz. -Lépésről lépésre.
-Biztos vagy benne, hogy nem... -Igen.
Már majdnem megtörtem.
Kijössz egy pillanatra?
Beszélt már?
Majdnem. Dolgozom rajta.
"Dolgozom rajta."
Akkor elmegyünk és elhozzuk Palàmitát.
Hogyan? Kórházban van.
Holnap reggel kilenckor átszállítják.
Ha az a varrat nem szakad ki, már ma átszállították volna.
Azt mondtuk, hogy nem megyünk rá Palàmitára.
-Mert kórházban van. -Holnap már nem lesz.
Tudja, hol van az apám.
A transzfer alatt csapunk le a furgonra.
Két különleges műveleti tiszt lesz vele. Megbízható forrásból tudjuk.
Gyerekjáték.
Menjünk, srácok! Hé! Menjünk!
Egy rendőrségi furgonra akarunk rátámadni?
Igen, arra!
Miért ne?
Mert az a két szerencsétlen csak a munkáját végzi.
Minimálbérért dolgoznak, mi meg lelőjük őket?
Nem tudom.
Csak felhívjuk magunkra a figyelmet.
Túl nagy a rizikó! Bebukhatjuk.
Nem fog összejönni!
És ha a tűzharcban lelőjük Palàmitát?
Ki fogja megmondani, hol bujkál Suro?
Isten ments, akár mi is megsérülhetünk!
Nem vállalom ezt a felelősséget!
Miért kellene?
Azt mondom, menjünk Palàmitáért!
Mindenki szavazhat, korinthoszi demokrácia, blablabla.
Várjatok holnap reggelig!
Ha a Kőműves kilenc előtt beszél,
nem megyünk Palàmitáért.
Rendben?
Lehet, nem érted, Mimì.
Ha nem beszélsz, sokan meg fognak halni.
Tudom, hogy már sokan meghaltak,
de akik most fognak, ártatlanok.
Semmi közük ehhez.
Viszont olyan emberek...
akik fontosak nekem.
Mondd meg, mit tegyek!
Férfi a férfival.
Térdre ereszkedek.
Könyörgöm!
Esedezem!
Mondd meg, hol van Suro! Kérlek!
AMBULANCIA BEJÁRAT
Elég, basszus! Elég.
Lejárt az idő.
Megetetted a gyilkos bálnákat?
Takarítást kérünk a gyilkos bálnához.
Nos, Mimì,
van mondanivalód?
Lófaszt a seggedbe!
Le!
Tessék.
Kérem!
Lejjebb!
Faszom!
-Luvi, végre! -Azért nem veszem fel, mert nem tudom.
-Mi a fasz van? -Bocsánatot akartam kérni.
Miért?
-Casà ítélete miatt. -Miféle ítélet?
A férfi, aki a teherautó alá lökte a halott anyját.
Lejjebb!
-Húzzam fel? -Ráérünk.
A bíró visszadobta a szakértőnk véleményét a boncolásról.
Figyelj, Matteo...
Mert azt mondta...
Aha.
Tizenöt évet kapott a súlyosbító körülmények miatt.
-Remekül csináltad. Szevasz! -Remekül?
Fel!
Na, van már mondanivalód?
Jól van, jól van!
Nem értem.
Beszélj érthetően!
Jól van, beszélek!
Húzzatok fel!
Mozgás! Én vezetek.
Mert én nem tudok, vagy mi?
Mostantól, mindegy, mit mondok, egy büdös szót sem szólsz.
Mi a fasz ez az egész?
Itt Scotellaro. Vétel.
A 37-es kilométerkőnél vagyunk, a 624-es országúton.
Rajtunk ütöttek, leszorítottak az útról.
Elvitték a foglyot! Küldjetek erősítést! Vége.
-Leo, mi a faszom ez? -Vedd le a szemüveged!
Minek?
Ezt kurvára sajnálom.
Elhagytuk a Buccheri La Ferla kórházat
egy fehér furgonban,
-melynek hátuljában... -Kifelé!
...Palàmita Cataldo Silvio Maria utazott.
Mi a fasz?
A furgon az Ucciardone Calogero Di Bona nevű
palermói börtön felé haladt,
-amikor... -Amikor?
Nicola, most te jössz.
Üss meg!
Ez meg mi? Erősebben! Valódinak kell tűnnie!
A 624-es országút
37. kilométerkövénél
a furgonnal tüskékre hajtottunk.
Hogy írjuk, egy s-sel?
Azaz, defekt-előidéző eszközre.
A furgonnak mind a négy kereke defektet kapott.
Scotellaro nyomozó kénytelen volt
vészfékezéssel megállítani a furgont,
minek során orrcsonttörést szenvedtem.
Az orvosi jelentés.
A felüljáró mögül hat fegyveres jelent meg,
és utasítottak a fogoly szabadon engedésére,
akit a saját gépjárművükbe tuszkoltak, majd elhajtottak.
És maga nem bízik a B.V. embereiben.
A büdös kurva életbe!
Scotellaro, én szívom meg, és nincs mondanivalója?
Én tartóztattam le Palàmitát.
Fogalma sincs, mennyire ideges vagyok.
Azok a rohadékok!
Na jó.
Bocsánat!
A közelmúlt eseményei után
még mindig
elképesztően zaklatott vagyok.
Kivehetem a nap hátralévő részét?
Palàmita elvezet minket Suróhoz.
Persze. Suro jobbkeze elvezet minket Suróhoz.
És mi megbízunk benne.
Nicola, túl sok mindent kéne elmagyaráznom,
szóval fogd be, és fülelj!
Te és én történelmet írunk.
Valószínűleg kirúgnak a rendőrségtől, és meg sem köszönted, hogy segítettem.
Köszönöm.
Ettől felizgultál, vagy mi?
Na jó. Egyébként meg
hol a picsában van Palàmita?
A kurva életbe, ügyvédnő!
-Nem kaptam levegőt. -Ne tököljön!
Ne tököljek? Mindenem fáj.
-Finoman! A varratok! -Finoman, de gyorsan.
Szentséges Szűz Mária...
Szóval?
Mi az? Megtértem, ügyvédnő!
Majd állandóan imára kulcsolja a kezét.
Lassan. Vigyázzon a fejével! Ez az!
Látod, hogy megváltoztak?
Igazi hadsereg vagyunk.
Megváltoztál, Balduccio.
Az életem változott meg, nem én.
Ezúttal elkapjuk.
Egyszer már mondtam, és balszerencsét hozott.
-Nem vagyok babonás. -Mondta a pasas, a tökeit markolászva.
Peruban éltél,
és nem kellett eltemetned a szeretteidet.
Miért utálod ennyire az apámat?
Majd elmondom, ha elkaptam.
El fogjuk kapni?
Ezeket Mariótól kértem. Egyet neked, egyet nekem.
-Nem akarom, hogy gyere. -Nem hagyom ki apám temetését.
Én viszont kihagynám a tiédet.
Gyere ide!
Van egy pici ház
Sok pici színes ablakkal
És egy pici nővel
Meg az ő két nagy szemével
És egy pici férfival
Aki mindig későn jön haza a munkából
Van egy pici kis kalapja
Amit álmában megtölt
És minél többet gondol rá
Annál kevésbé türelmes
Szerelmem, ne aggódj
Ez az élet egy lánc
Néha fáj
Nézd, milyen nyugodt vagyok
Még miközben az erdőn vágok át
Isten segítségével
Mindig óvakodj a farkastól
Óvakodj a farkastól
Együtt élünk
Csak szeretkezünk egyre
Az égig érő fűben
Ez az apró kis szerelem
Olyan nagy, repülni tudnék tőle
Ügyvédnő, eszembe jutott valami.
Biztosak vagyunk benne, hogy a sógornője
nem fog keresztbe tenni nekünk?
Mert hát, és ne vegye kekeckedésnek, csak rendőr, ugye.
-Megjöttünk? -Itt várjon!
-Hé, hol vagy? -Úton.
Siess, mi már ideértünk.
-Minden rendben, Luvi? -Igen.
Nem gondoltad meg magad, ugye?
Persze, hogy nem. Miért gondolnám?
Nem tudom.
Nino soha nem tenné meg, amit mi meg fogunk.
A hatóságot képviseljük, blablabla.
Ehhez neki semmi köze.
Ki nem hagyta volna. Ő lett volna a főszereplő.
Hát te?
Mi a faszra célozgatsz?
Leo, ha megölöd az éjszaka közepén, az isten háta mögött,
senki nem fogja megtudni, senki nem fogja látni.
És nem jár érte elismerés sem.
Hiúság...
Titeket, Scotellarókat, mindig a hiúságotok kúr seggbe.
Nino ígért neked valamit. Én beváltom.
Nem érdekel, mi lesz utána.
Letartóztatom Surót.
Oké, jövünk.
Nos?
Mi a helyzet?
Van egy kis gond.
Meggondolta magát?
Le akarja tartóztatni.
Suro erre egyet fog lépni:
közzéteszi az adatbázist.
Ez az én olvasatomban kurva nagy probléma.
Köszönöm, hogy emlékeztetett.
Eszembe sem jutott.
-Mit tegyek? -Mit akar tenni?
Nem ez lenne az első alkalom, hogy szabotál egy akciót.
Igazam van?
A paradicsom nem nekünk való.
Imádkozzunk bűnbocsánatért?
Carabinieri.
Costardello parancsnokot kérem.
-Hé, Leo! -Fogd be egy pillanatra!
Parancsnok, meg tudom magyarázni.
Majd az ügyésznek. Segített egy gengszter szökésében.
-Nem kell. -De, kell.
Nem kell.
Nyitva hagytam a kocsit. Hadd zárjam be.
Tessék, Palàmita, szabad vagy.
Örülök, hogy megismerhettem.
Most mihez kezd?
Zarándoklatra megyek Medjugorjébe.
Aztán meglátjuk.
Szerencsés, hogy hisz valamiben.
Ne aggódjon!
Megtalálja a módját, hogy megszabaduljon a múlttól.
Vigyázzon magára!
Gyerünk!
Suro a hat parasztház egyikében van, de nem tudjuk, melyikben.
Itt nincs levegő.
Mondták, hogy szar hely.
-Ez meg ki? -Kapcsold be a légkondit, Lukaku!
-Megsülök! -Rossz.
Nem hagynátok abba? Nem a suliban vagyunk.
Nem volt nagyobb hely?
Itt a rajz!
-Méretarány? -Mit tudom én!
Szerintem 1:20-as.
1:20?
Mint egy kis játékautó?
Nem méretarányos! Koncentrálnánk végre?
Szóval...
Suro a hat parasztház egyikében van, de nem tudjuk, melyikben.
Mit csinálunk először?
Először is, lezárjuk az egész területet.
Minden oldalról egyszerre kell támadnunk.
Cinisi és Calatafimi innen,
Boccadifalco innen, Passo di Rigano innen.
Ciaculli
és Porta Nuova innen.
Világos?
Engem nem győzött meg.
Engem sem.
Nem gondolod, hogy Surónak van menekülési útvonala?
-Így van. -Nos, tanácsadónké az érdem.
Kapd be az összes faszom!
Mariano Suro
egérútja egy mérnöki mestermunka.
Jobb, mint a pápáé a Vatikánban.
Egy sor földalatti alagútról van szó,
melyeknek a közös végpontja itt van, négy kilométerre a házaktól.
Mi azt akarjuk, hogy lemenjen...
mert már várni fogjuk.
Nem fogok lemászni oda, mint egy patkány.
-Fülledt. -Veszélyes.
Megyünk.
Gyerünk!
Ne vegyetek levegőt!
Ne szívjátok be!
Mandorla!
Mit csinálsz idekint? Mi van már?
Hogy jutottál ki?
Mekkora seggfej vagy te!
Úristen!
Nyugi, én vagyok! Nyugodj meg!
-A frászt hoztad rám! -Bocsánat, nem akartam.
Nem akartad, de...
Mit keresel itt?
-Mindegy, nincs rád időm. -Várj!
-Ne kövess! -Mit tettem?
Szevasz!
Azért van méltóságom, érted?
Adtam neked egy esélyt.
Befogadtalak a cégemben, mintha családtag lennél.
Segítettem talpra állni, és ez a hála?
Nem vállaltál egy ügyet a cég nevében, aztán privátban mégis?
Azt hitted, nem tudom meg?
Korrupt vagy! Ezt kéne hinnem?
Gondolj, amit akarsz!
Ezúttal nem fogod megúszni! Leülünk és megbeszéljük!
Tudni akarom, amit te tudsz!
Még mindig együtt dolgozunk, vagy sem?
Hogyan látod a jövőnket?
Mi fog történni velünk?
Mit mondjak?
Sajnálom, nem miattad van. Az én hibám. Életem mélypontján találkoztunk.
Nehéz kapcsolatom volt, satöbbi.
Kösz, hogy befogadtál. Remek pasi vagy.
Bocsáss meg!
Találsz egy jobb embert. Megérdemled. És most menj! Viszlát!
-Mi volt ez? -Semmit. Mi az?
-Nem hallottad? -A kutya az.
-A kutya kint van. -Másik kutya.
-Szórakozol velem? -Ne, Matteo!
Sajnálom, Palàmita.
Miattad nem szabadulok a múlttól.
Kapja be, ügyvédnő!
Véletlenül nem tudod, hogy kell eltávolítani egy nyilat?
Scotellaro.
-A kurva anyádba írunk történelmet! -Sajnálom, Nico!
Nem kirúgtak, hanem bíróság elé állítanak!
Feleségem van és gyerekeim, nem úgy, mint...
-Felejtsd el. -Nem úgy, mint nekem.
Igazad van. Egyedül vagyok.
Ha elcseszek valamit, másnak nem lesz baja.
Nem, nem így értettem.
Megmondom, hogy kényszerítettelek. Tényleg sajnálom.
Nem, Leo, én sajnálom. Csak egy kicsit ideges vagyok.
Együtt csesztük el a dolgokat.
Ami meg a kérésedet illeti, végre válaszolt az Interpol.
Balduccio Remora két éve halt meg, tüdőembóliában.
-Mehetünk? -Sok szerencsét!
Gyerünk, Scotellaro!
Ne sírj, kis unokám! Mindjárt kész a tej.
Látod? Anyu felébredt.
Hagyd őt!
Csak azon tűnődöm...
hogy vezethettél fegyveres forradalmat apád ellen?
Mindig is méltó örökösről álmodtam. Nem is tudtam, hogy már van egy.
-Ne, apa, kérlek, ne öld meg! -Nem, kérdeznem kell tőle valamit.
Hetvenhat éves vagyok.
Egy másik ember veséje van a bal oldalamban.
Van egy porckorongsérvem, amitől állandóan fáj a hátam.
Hétszer kelek fel hugyozni éjjelente.
Az orvos megtiltotta, hogy olyasmit egyek,
aminek bárminemű íze is van.
És mégis,
nemhogy együtt élek a bajaimmal,
de minden simán és kiegyensúlyozottan ment.
Mi több, békében.
Amíg te meg nem jelentél.
Oda a nyugalom. Oda az egyensúly. Oda a béke.
És mire fel? Minek?
Mit nyersz vele?
Nekem csak nyűggel járt, hiszen ismét költözhetek.
Pedig már belaktam azt a házat.
Nem számít.
Szerencsére még mindig vannak barátaim, akik vendégként fogadnak.
És te?
Térdre!
Eloroztad egy halott ember nevét, így kijár a halál.
De egy dolgot tudni akarok.
Balduccio Remora, az unokatestvér Amerikából,
azaz Dél-Amerikából...
Ki a tököm vagy te?
Nem tudom, maga hogy van vele, de a szüleim arra tanítottak,
hogy egy új helyen illik bemutatkozni.
Elnézést, dr. Bray, tökéletesen igaza van.
Örülök a találkozásnak.
Nino Scotellaro vagyok.
A feliratot fordította: Varga Attila
Kreatív supervisor: Heltai Olga