După aproape 20 de ani, un nou război între clanurile mafiote zguduie Sicilia.
Numărul morților a crescut la cinci.
Toți erau afiliați bandei șefului fugar, Mariano Suro.
Suspiciunile cad asupra șefilor celor Nouă Familii ale Comisiei.
Anchetatorii spun că numărul deceselor ar putea crește în următoarele ore.
Acestea au fost ultimele știri. Urmează niște muzică bună cu Radio Ulna.
Ascultați piesa Stormi de Iosonouncane.
Șefule, îmi poți pune benzină de 20 de euro?
Spune-mi unde e Suro.
Pentru ultima oară, unde e Mariano Suro?
Ai de gând să vorbești acum? Dă din cap.
Spune-mi unde e sau îți dăm drumul!
Unde e?
Cred că răspunsul e nu.
Unde e Mariano Suro?
Spune-mi unde e Mariano Suro!
- Omoară-mă! - Ce?
- Omoară-mă! - Să te omor?
Sigur.
Ce faci?
Da!
Omoară-mă!
TICĂLOSUL
Unde sunt Priscilla și copilul meu?
A plecat.
Nu știu unde e.
Unde e Marianuccio?
L-a luat cu ea.
Te rog, nu mă omorî.
Scopul era să aflăm unde e Suro,
nu masacrul ăsta.
- Niciun om de-ai lui n-a vrut să ne zică. - Nu știa niciunul.
Palàmita știe.
Problema e că Palàmita e în spital.
Don Lillo!
- Cărui fapt îi datorăm această onoare? - Mimì Starnace.
- Cine? Zidarul? - Îl știi?
El a construit buncărul lui Suro.
Ce naiba? Nenorociților!
Știe unde e Suro.
Scoate-i călușul.
Vom avea o discuție plăcută.
Tu și eu.
Mario, oprește chestia aia!
Ce faci? Vrei să-l măcelărești?
Să-l tai în bucățele?
- Nu-l interogăm? - Ba da, dar nu așa.
Ce-a fost în capul tău? Nu așa. Haide, ieși afară.
Ieși afară!
Cum spunea Don Salvatore: „Plecați.”
Doamne, îmi pare rău pentru păcatele mele.
Am păcătuit față de Tine,
cel pe care ar trebui să-L iubesc mai presus de orice.
Palàmita, trebuie să ne grăbim. Tu ești următorul.
UN NOU RĂZBOI MAFIOT
Du-ne imediat la Suro.
Problema „lupara bianca” trebuie rezolvată în curând.
Te simți mai bine? Poți s-o faci?
- Trebuie doar să-mi scoată firele. - Bine.
Trebuie să plecăm înainte să te ducă înapoi la închisoare.
Nu te pot proteja acolo.
Deci, Rechinul Alb,
cel care moare în captivitate,
cel care hoinărește și nu se oprește niciodată,
cel care-și schimbă mereu casele,
a decis să se oprească într-un loc frumos.
Și cine l-a ajutat
să-și construiască un buncăr frumos?
Emidio Starnace.
Zis Mimì Zidarul.
Fumăm o țigară?
Tu...
Cine naiba ești tu?
Eu? Nimeni.
Nu sunt nimeni.
Nimeni nu mă cunoaște.
Tu ești cel faimos.
Ai apărut în toate ziarele.
„Zidarul Cosei Nostra.”
Cel care a construit buncărul pentru Don Peppino Sgalambro.
Un buncăr plin de tuneluri și camere secrete,
săli subterane, căi de evacuare.
Chiar ești zidar?
Ești un arhitect.
Un inginer.
Ascultă-mă,
ești un artist.
Dar ești mut.
Nu vorbești. Nu spui nimic.
Să ne gândim la viitor.
Unde se vede Mimì Starnace peste zece ani?
Ce vei face? Imaginează-ți viitorul tău.
Tot vei săpa în subteran?
Printre viermi și gândaci?
Cu umezeala în oase. De ce?
Deja ți-ai realizat capodopera. Buncărul lui Don Peppino Sgalambro.
Meriți mulți bani, o grămadă de bani.
Și, cu acei bani,
vei merge, în sfârșit, pe o plajă însorită și te vei bucura de viață.
Vrei un pahar cu apă?
Eu merg să-mi iau.
Dnă plutonier, scuze, poți ieși un moment?
- Care e problema? - Nu e nicio problemă.
Am venit să ducem deținutul înapoi la închisoare.
Ce? Acum?
Palàmita Cataldo Silvio Maria.
- Cine a decis asta? - Scrie în mandat.
Dă-ne voie...
- Nu, stați puțin. - Scuzați-mă.
Nu-l puteți lua.
Deținutul nu s-a refăcut complet.
- Medicul a semnat. - Dnă avocat...
- Încă mai are firele. - I le vor scoate la închisoare.
Scuzați-mă, situația e extrem de gravă.
Nu depinde de noi.
Sunt responsabilă pentru siguranța lui.
Dnă plutonier, noi doar ne facem treaba. Lasă-ne să intrăm.
Hei! Ia mâinile de pe mine!
Dnă avocat! Ce s-a întâmplat?
Doamne! Sângerează.
Vedeți? V-am spus că nu s-a refăcut complet.
Scotellaro, are loc un război mafiot, n-avem timp să ne ocupăm de transferuri.
Poliția Penitenciară se ocupă de asta.
Nu e un simplu deținut. Palàmita e o posibilă țintă.
Cu tot respectul, n-am încredere în Poliția Penitenciară.
De ce? Ai noutăți? O să vorbească sau nu?
Atunci?
Devii o mare bătaie de cap, ca frate-tău, știi?
Și am și defecte, dle comandant.
- Pot să-ți dau cel mult doi oameni. - Unul e suficient.
Te-am subestimat, Mimì.
Nu-ți pasă de bani sau de o viață frumoasă.
Lupta împotriva naturii, în singurătate extremă.
Construirea orașelor în locuri în care înainte erau mlaștini și noroi.
Mlaștini și noroi, asta îți place.
Asta te interesează.
Și te mai interesează...
secretele.
Doar tu știi unde se află capodoperele tale.
Recunosc, există frumusețe în toate astea.
Dar mă întreb, de ce să creezi lucruri frumoase,
dacă nimeni nu le va cunoaște vreodată?
Ce ar fi fost Simfonia a IX-a
dacă Beethoven ar fi scris-o doar pentru el?
Dacă ar fi cântat-o pe toaletă,
fără să fie auzit, fără să lase partitura nimănui?
De ce? Care ar fi fost scopul?
Aș vrea să-ți fac o propunere.
Dacă ne spui unde e buncărul lui Suro,
întregul univers va afla despre măreția ta,
despre geniul tău.
Ce zici?
Hei! Ce naiba faci?
- Se pare că merge bine. - Pas cu pas.
- Ești sigur că nu... - Sunt sigur.
Aproape am reușit.
Poți veni o clipă?
A vorbit?
Aproape. Lucrez la asta.
„Lucrez la asta.”
Atunci o să mergem după Palàmita.
Dar e în spital.
Va fi transferat mâine la 9.00.
L-ar fi transferat azi, dar a avut o problemă cu firele.
Hotărâserăm că nu mergem după Palàmita.
- Pentru că era în spital. - Dar îl vor muta mâine.
Sigur știe unde e tatăl meu.
Vom ataca duba în timpul transferului.
Vor fi doar doi carabinieri. Știm din surse sigure.
O treabă ușoară.
Să mergem, băieți. Hei, să mergem!
Sigur, hai să atacăm o mașină a statului!
Da, domnule. Vom ataca o mașină a statului!
De ce nu?
Pentru că oamenii ăia doi își fac datoria.
Sunt plătiți cu salariul minim și noi îi împușcăm?
Nu știu.
Vom atrage atenție nedorită.
Sunt șanse prea mari să nu meargă.
N-o să meargă!
Dacă-l împușcăm pe Palàmita din greșeală?
Cine o să ne mai spună unde se ascunde Suro?
Dacă e rănit unul dintre noi?
Nu-mi asum responsabilitatea!
De ce să ți-o asumi tu?
Eu spun să mergem după Palàmita.
Un vot de fiecare. Democrația corinthiană.
Dați-mi timp până mâine-dimineață.
Dacă-l fac pe Zidar să vorbească înainte de 9.00,
nu mai mergem după Palàmita.
Bine?
Mimì, poate nu înțelegi.
Dacă nu vorbești, mulți oameni vor muri.
Știu că mulți au murit deja,
dar oamenii ăștia sunt nevinovați.
N-au nimic de-a face cu toate astea.
Sunt oameni...
de care-mi pasă foarte mult.
Spune-mi ce să fac.
De la om la om.
Mă pun în genunchi.
Te rog.
Te implor.
Spune-mi unde e Suro, te rog.
INTRARE - URGENȚE
Ajunge, ce naiba? Ajunge!
Timpul a expirat.
Ai hrănit balenele ucigașe?
Cineva de la curățenie să se prezinte urgent la bazinul balenelor ucigașe.
Ei bine, Mimì,
ce spui?
N-am nimic de spus!
Jos!
Poftim.
Vă rog!
Mai jos!
Băga-mi-aș!
- Luvi, în sfârșit! - Dacă nu răspund, nu pot vorbi.
- Ce naiba se întâmplă? - Nu, de fapt, am vrut să-mi cer scuze.
Pentru ce?
- Pentru verdictul în procesul lui Casà. - Ce proces?
Bărbatul care a împins-o pe mama lui moartă sub camion.
Mai jos!
- Să-l ridic? - Așteaptă un minut.
Analiza expertului nostru a fost respinsă.
Ascultă, Matteo...
Fiindcă a spus...
Da.
A primit 15 ani de închisoare, cu circumstanțe agravante.
- Te-ai descurcat grozav. Pa! - Cum adică?
Sus!
Acum vrei să ne spui ceva?
Bine!
Nu te înțeleg!
Vorbește clar!
Bine, vorbesc!
Ridicați-mă!
Dă-te, conduc eu.
Și eu știu să conduc.
De acum încolo, orice aș spune, stai calm și nu vorbi.
Cum adică?
Aici Scotellaro. Mă auziți?
Suntem la kilometrul 37, pe Drumul Național 624.
Am ieșit de pe drum! Am fost atacați!
Au luat deținutul! Trimiteți întăriri imediat! Terminat.
- Leo, ce naiba se întâmplă? - Scoate-ți ochelarii.
De ce să-i scot?
Îmi pare rău pentru asta.
Am plecat de la spitalul Buccheri La Ferla
în duba care transporta
- ... în spate... - Afară!
... deținutul Palàmita Cataldo Silvio Maria.
Ce naiba?
Ne îndreptam spre penitenciarul din Palermo,
Ucciardone Calogero Di Bona,
- ... când... - Când.
Nico, e rândul tău acum.
Lovește-mă.
Ce-i asta? Mai tare! Trebuie să pară real!
Când, la kilometrul 37,
pe Drumul Național 624,
autovehiculul nostru a fost prins într-un sistem spike strip.
Spike? Cum se scrie?
Se mai numește bandă cu țepi.
A provocat dezumflarea celor patru roți ale autovehiculului,
dna plutonier Scotellaro fiind forțată
să oprească brusc,
ceea ce mi-a provocat o fractură cu dislocare a septului nazal.
Raportul medical.
De după pasaj au apărut șase indivizi înarmați,
care ne-au ordonat să eliberăm deținutul.
După ce l-au dus în mașina lor, au dispărut în direcția de mers.
N-aveai încredere în Poliția Penitenciară.
La naiba! Fir-ar să fie!
Scotellaro, sunt terminat, și tu n-ai nimic de zis?
Eu l-am arestat pe Palàmita.
N-aveți idee ce supărată sunt...
Ticăloșii ăia nenorociți!
Haide, dnă plutonier...
Scuzați-mă.
După acest eveniment,
sunt încă într-o stare
de tulburare emoțională intensă.
Aș putea să-mi iau liber restul zilei?
Palàmita ne va duce la Suro.
Sigur că da. Mâna dreaptă a lui Suro o să ne ducă la el.
Și noi îl credem.
Nico, sunt prea multe de explicat,
așa că ascultă ce spun.
Tu și eu vom intra în istorie.
Probabil vom fi dați afară. Nu mi-ai mulțumit că te ajut.
Mulțumesc.
Ce e? Te-ai emoționat?
În fine...
unde naiba e Palàmita?
La naiba, dnă avocat...
- Nu puteam respira. - Repede.
Repede? Mă doare peste tot.
- Cu grijă, am încă firele. - Cu grijă, dar repede.
Sfântă Fecioară...
Deci?
Haide, m-am convertit!
Bine, mâinile tale vor fi mereu împreunate.
Încet. Ai grijă la cap. Intră.
Vezi cum s-au schimbat?
Suntem o adevărată armată.
Te-ai schimbat, Baldu.
Viața mea s-a schimbat, nu eu.
De data asta o să-l prindem.
Am spus asta o dată și a adus ghinion,
- ... dar nu sunt superstițios. - Spuse el, bătând în lemn.
Ai trăit în Peru
și n-a trebuit să jelești pe cineva drag.
De ce-l urăști pe tatăl meu atât de mult?
O să-ți spun după ce-l prind.
Îl vom prinde?
I-am cerut astea lui Mario. Unul pentru tine și unul pentru mine.
- Nu vreau să vii. - N-o să lipsesc de la înmormântarea lui.
Dar eu sigur nu vreau să vin la a ta.
Vino aici.
Există o căsuță mică
Cu multe ferestre mici și colorate
Și o femeie mică
Cu doi ochi mari pentru a privi
Și există un bărbat mic
Care se întoarce mereu târziu de la serviciu
Are o pălărie mică
Cu un vis de împlinit în ea
Cu cât se gândește mai mult la asta
Cu atât își pierde răbdarea
Iubita mea, nu-ți face griji
Viața e un lanț
Doare uneori
Uite cât de calm sunt
Chiar și trecând prin pădure
Cu ajutorul bunului Dumnezeu
Ferește-te întotdeauna de lup
Ferește-te de lup
Trăind împreună
Și noi doi făcând dragoste
În această mare de cicade
Această mică dragoste
Atât de mare, încât pare că pot zbura
Dnă avocat, mă gândeam,
suntem siguri că putem avea încredere în cumnata ta
să facă ce trebuie făcut?
La urma urmei, cu tot respectul, e polițistă.
- Am ajuns? - Așteaptă aici.
- Hei, unde ești? - Suntem pe drum.
Grăbește-te, eu am ajuns.
- Luvi, e totul în regulă? - Da.
Nu te-ai răzgândit, nu-i așa?
Sigur că nu. De ce m-aș răzgândi?
Nu știu.
Nino n-ar fi acceptat niciodată ce urmează să facem.
„Noi suntem statul.” Prostii dintr-astea.
Ce legătură are Nino cu asta?
N-ar fi ratat niciodată șansa de a fi în lumina reflectoarelor.
Dar tu?
Ce vrei să spui?
Leo, dacă-l omori noaptea, în mijlocul pustietății,
n-o să știe nimeni, n-o să te vadă nimeni.
Și n-o să te felicite nimeni pentru o treabă bine făcută.
Vanitatea.
Familia Scotellaro o încurcă mereu din cauza vanității.
Nino ți-a făcut o promisiune și eu o voi respecta.
Nu-mi pasă ce urmează.
O să-l arestez pe Suro.
Bine, venim.
Deci?
Ce se întâmplă?
Avem o problemă.
S-a răzgândit?
Vrea să-l aresteze.
Și primul lucru pe care-l va face Suro
e să publice baza de date.
Aș spune că ai o mare problemă.
Mulțumesc pentru că mi-ai amintit.
Nu m-am gândit la asta.
- Ce să fac? - Ce vrei să faci?
Nu e prima dată când anulezi un raid.
Am dreptate?
Cred că raiul nu e pentru noi.
Să spunem rugăciunea de căință?
Secția Carabinieri.
Cu dl comandant Costardello, vă rog.
- Hei, Leo! - Taci o clipă.
Dle comandant, pot să vă explic.
O să-i explici procurorului de ce ai ajutat un mafiot să scape.
- Nu e nevoie. - Ba da.
Nu e nevoie.
Mi-am lăsat mașina deschisă. Stați s-o încui.
Poftim, Palàmita. Ești liber.
Mi-a făcut plăcere.
Ce vei face acum?
Pelerinaj la Medjugorje.
Apoi, vom vedea.
Ai noroc că mai poți crede în ceva.
Nu-ți face griji.
Vei găsi un mod să scapi de trecut.
Ai grijă.
Să mergem!
Suro se află într-una din aceste șase ferme, dar nu știm în care.
Nu este aer aici.
Mi s-a spus că locul ăsta e groaznic.
- Cine e ăsta? - Pornește aerul condiționat, Lukaku!
- Fierb. - E stricat.
Putem termina cu gălăgia? Nu suntem la școală.
Nu exista un loc mai mare?
Am desenat aici.
- La ce scară e? - Nu știu.
Cred că este de 1:20.
1:20?
Ca o mașină mică?
Nu e la scară. Ne putem concentra?
Deci...
Suro se află într-una din aceste șase ferme, dar nu știm în care.
Deci, ce facem mai întâi?
Mai întâi de toate, vom încercui întreaga zonă.
Trebuie să-l atacăm pe toate fronturile în același timp.
Cinisi și Calatafimi de aici,
Boccadifalco de aici. Passo di Rigano de aici.
Ciaculli
și Porta Nuova de aici.
E totul clar?
Nu sunt convins.
Nici eu.
Nu crezi că Suro și-a făcut un plan de evadare în caz de urgență?
- Așa e. - Trebuie să mulțumim consultantului.
Da, târfei de soră-ta.
Pentru că Mariano Suro
are o cale de evadare care e o capodoperă inginerească.
E mai bună decât a Papei din Castelul Sant'Angelo.
E o serie de tuneluri subterane...
care se termină aici, la patru kilometri de ferme.
Și vrem să meargă acolo.
Pentru că vom fi acolo, așteptându-l.
N-o să mă târăsc pe acolo ca un șobolan.
- E sufocant. - E periculos.
O să mergem.
Haide!
Țineți-vă respirația!
Nu respirați!
Mandorla!
Ce faci aici? Ce se întâmplă?
Cum ai ieșit?
Ești un mare prostovan.
Dumnezeule!
Hei, calmează-te! Eu sunt.
- M-ai speriat de moarte! - Scuze, n-am vrut.
N-ai vrut, dar...
Ce cauți aici?
- În fine, n-am timp. - Stai!
- Nu veni după mine. - Ce am făcut?
Pa!
Am și eu demnitatea mea, știi?
Ți-am dat o șansă.
Te-am primit în firma mea ca pe un membru al familiei.
Te-am ajutat să-ți regăsești pasiunea pentru muncă, și așa mă răsplătești?
Ai refuzat un caz pentru firmă și apoi l-ai luat singură?
Credeai că n-o să aflu?
Ești o trădătoare. Asta să cred?
Crezi ce vrei.
De data asta nu te mai eschivezi! O să stăm de vorbă acum.
Vreau să știu ce ai de zis.
Mai lucrăm împreună sau nu?
Cum vezi viitorul nostru?
Ce se va întâmpla cu noi?
Ce ar trebui să spun?
Îmi pare rău, nu ești tu de vină, eu sunt. Ne-am întâlnit într-un moment prost.
Am avut o relație dificilă și așa mai departe.
Mulțumesc că m-ai primit. Ești un tip grozav.
Iartă-mă.
Vei găsi pe altcineva mai bun. Meriți asta. Pleacă. Pa!
- Ce a fost asta? - Nimic. Ce să fie?
- N-ai auzit? - E câinele.
- Câinele e afară. - Alt câine.
- Glumești? - Nu, Matteo!
Îmi pare rău, Palàmita.
Tu ești modul meu de a scăpa de trecut.
Dnă avocat, du-te naibii!
Știi cum să scoți o săgeată?
Scotellaro.
- Intrăm în istorie? - Nico, îmi pare rău.
Concediați? Nu, vom fi judecați!
Am soție și copii acasă, nu ca...
- Lasă. - Nu ca mine.
Așa e. Sunt singură.
Nu se va schimba viața nimănui dacă o dau în bară.
Nu, nu asta am vrut să spun.
Le voi spune că te-am forțat. Îmi pare rău.
Nu, Leo, scuze. Sunt puțin agitat.
Am greșit amândoi.
În ce privește ce m-ai rugat, am primit răspuns de la Interpol.
Balduccio Remora a murit de embolie pulmonară acum doi ani.
- Mergem? - Baftă!
Scotellaro, haide!
Nu plânge, dragul bunicului! Laptele e aproape gata.
Vezi? Mami s-a trezit.
Las-o.
Mă întreb
cum ai putut conduce o revoluție armată împotriva tatălui tău?
Întotdeauna am visat la un moștenitor demn și nu știam că am deja unul.
- Nu, tată. Te rog să nu-l omori. - Nu, trebuie să-l întreb ceva.
Am 76 de ani.
Am rinichiul altcuiva în partea stângă.
Am hernie de disc și-mi provoacă o îngrozitoare durere de spate.
Mă trezesc de șapte ori pe noapte ca să urinez.
Medicul mi-a interzis să mănânc orice mâncare
care are vreun pic de gust.
Și totuși, cu toate problemele astea,
nu numai că am reușit să trăiesc cu ele,
dar am și păstrat totul într-un echilibru perfect.
În pace, chiar.
Până când ai apărut tu.
Nu mai e liniște. Nu mai e echilibru. Nu mai e pace.
Pentru ce atâtea complicații? Care e scopul?
Ce ai de câștigat?
Eu am neplăcerea de a trebui să mă mut iar,
după ce mă obișnuisem să trăiesc confortabil într-o casă.
Nu contează.
Din fericire, încă mai am prieteni care mă vor găzdui.
Și tu?
În genunchi.
Ai numele unui mort, deci mort vei fi.
Dar spune-mi ceva mai întâi.
Balduccio Remora, vărul din America,
America de Sud.
Cine naiba ești?
Nu știu cum a fost la tine, dar părinții mei m-au învățat
să mă prezint când ajung într-un loc nou.
Scuzați-mă, dle Bray, aveți perfectă dreptate.
Mă bucur să vă cunosc.
Sunt Nino Scotellaro.
Subtitrarea: Ana-Adina Doroftei
Redactor Mioara-Amalia Lazăr