Hádej co?
Sakra.
Ahoj, boxerky.
Musím se ve čtyři ráno stavovat častěji.
- Stojí tak na půl nebo je tak přirozeně? - Co tu děláte?
Budeme se brát.
- To už vím. - Dneska.
- Cože? - Lepší otázka je: „Proč?“
- Tak dobře, proč? - Pojištění.
- Začala jsem pracovat... - Už musíme vyrazit.
- Necháš mě domluvit? - Vegas je odsud autem 16 hodin.
- Vegas? - Ano, přesně tak.
- Sbal mu věci. - Jdu na to.
Nejdřív ti vezmu kalhoty. Vypadám vedle tebe blbě.
Ano. Vegas. Začni v koupelně. Bude potřebovat základní věci.
Když to zkrátím, termín, varle, drahé.
Možná ten příběh trochu prodluž.
Manžela si můžu do pojištění připsat už jen do půlnoci.
Andre má na levém varleti bulku a chce si ji nechat zkontrolovat.
A moje pojištění je špičkové a jeho je jen pytel brambor.
Budeme potřebovat oddací list, jestli ho bude potřeba useknout.
Chceme, abys nám šel za svědka.
- Na svatbu. - Ne na sekání varlete.
Dobře, ale proč Vegas?
Patnáct minut odsud je radnice.
A je to vedle Burgerville. Svatba a recepce. Bomba.
Nemůže nás oddat asijský Elvis v Portlandu.
Nandej si je. Hned.
Dobře, ale proč tam nezaletíme?
- Dre. Pořád se bojíš letadel? - Nevěřím křídlům, která nemávají.
Tak dobře, fajn. Jedu s vámi.
Pojďme!
S LÁSKOU
2. ZÁŘÍ
- Ne. - Pane Bože.
Pane Bože. Cože? Ne.
- Co je to? - Cože?
Tohle je apartmá Harmony navržené současným umělcem
a chráněncem Yayoi Kusamay, Andym.
Na webu cenu nemají. Píše se tam „prosím odpovězte“.
Takže, Nicku, kolik tenhle pokoj stojí?
Když budu citovat svoji matku: „Když se ptáš, nemáš na to.“
Má pravdu! Tohle je úžasné. Mockrát ti děkuji.
Ne. Víš, jakou na tom mají marži?
Jsem z toho cestování dehydrovaná.
A já jsem dehydrovaná z kapitalismu. Navíc je to plastové.
Tak jo, týme, dávám vám pět minut,
abyste si v klidu určili, kde budete spát.
Na někoho, kdo vůbec necvičí, je rychlý.
Takhle to nepůjde.
Jorge, vyber si.
Nemůžu, jasný? Tady se mi líbí osvětlení a vedle ten příborník.
Ty můj fíkusku.
Mám ti ten příborník přestěhovat vedle?
Ne. To je směšné, zlato. Nejsem zas taková primadona.
Ale buďte opatrní. Buďte velmi opatrní.
Dobře. Pozor na stranu.
Když ho poškrábete, zaplatí za to Nickova máma. Bude to nás.
Tak co říkáš?
Spolubydlící? Proč ne?
- Ty víš proč. - Nikdo jiný si nestěžuje,
že mluvím ze spaní. Všichni říkají, že to je roztomilé a uklidňující.
Každý, s kým spíš, se tě snaží přefiknout.
Zabírám si gauč.
- Donáška. - Děkuji.
- Kde budeš spát? - Nevím.
Můžu si v té vaně udělat hnízdo z polštářů.
Tak to určitě ne. Vždyť jsi tu za všechno zaplatil.
- Budeš spát se mnou. - Já ti nevím.
Ale no tak. Minulý týden jsme spolu při sledování TV usnuli dvakrát.
Tentokrát to ale bude mnohem pohodlnější.
Podívej, je doslova vyrobená z mraků.
Bude to trochu jiné.
Bude to jako za starých časů. Až na to, že bez sexu.
To bude zábava.
„Výhradně nouzové stání.“
- „Omezení rychlosti...“ - Přestaň číst každou značku.
Položil bys ten podělaný telefon a dělal mi společnost?
Santiago.
Vzbuď se.
Bav nás.
Kde už jsme?
Není tu nic zajímavého.
Pověz nám, co se stalo s tou holkou, se kterou jsi randil?
- S kým, se Shaunou? - Jo.
Bylo na ní něco divného.
Řekni nám aspoň něco!
Byla hrozně zažraná do svého psa,
takže se mnou mluvila stejně
jako se svým psem, když jsme byli v posteli.
Ne.
To dává poloze na pejska úplně nový význam.
Kdo je hodnej kluk?
Ne, přestaň. Vážně. Ne, ale bylo to přesně tak.
Takže jsi zase svobodný.
To je super. Jsi zpátky ve hře.
Muži jsou biologicky nastavení tak, aby své sémě rozsévali široko daleko.
Odpoutám tě a dupnu na brzdy.
Ne. Já ne, zlato. Jsem už dospělý.
Čemu se směješ, tonto?
Takže budeš takový ten svobodný chlap, co se nikdy neožení?
Jo, tak bych to chtěl.
Santi, kolik znáš padesátiletých mužů, kteří se nikdy neožení
a přijdou ti normální?
To bylo sakra kritický od tak chytré ženy, jako jsi ty.
Ale začněme považovat neprovdané lidi za normální, jo?
Je to naprosto přijatelný životní styl.
Tak dobře. Ale ty přece někoho chceš.
Kdyby sis říkal: „Jsem sám a je mi fajn,“
To by bylo něco jiného.
Ale já mám pocit, že chceš partnerku, že chceš děti.
- Dostala tě. - Fajn. Jo.
Samozřejmě, že chci nějakého malého Santiho.
Ale ne za cenu ohrožení svého přesvědčení.
Víš co? Může nám hlídat děti. Hlídání dětí zdarma.
Když už mluvíme o dětech, musím něco vysadit u vody.
- Zastav. - To snad ne.
Je to stupňující se situace.
Ne, vydržím to.
Jo. Sbohem!
- Ťuk, ťuk. Gayové jsou tady. - Ano.
Ahoj!
Pamatujete si na Jamese a Javiera.
- Ahoj. - Ahoj.
Není divu, že jsi nechtěl být na pokoji s námi.
Nejsi jen obyčejný svědek, jsi dokonalý svědek.
- Nasaď si to. - Je to hezké, ale už jsem dospělý.
- Moc zarostlý? - Přesně tak. Máš je rád oholené.
Mají tu tequilu.
- Nesahej na to. - To je pravda.
- Mohl by se tu zastavit Hank. - Kdo je Hank?
Ty se ženíš a ještě jsi neviděl Hanka?
Má to být nějaký soukromý vtip? Hank je tvůj penis?
Ne, to je hloupý.
Nevím proč, ale když piju tequilu, stane se ze mě tenhle jiný člověk.
Nevím proč. Vůbec o nic nepřicházíš.
Hank je minulostí. Teď piju vodku.
Cítím se divně vyloučený, ale chci vědět víc.
Hank je pořádné číslo. To kvůli němu mám dva přední zuby umělé.
Hank je velmi milý,
ale to kvůli němu teď nesmím do Gapu.
Miluju Hanka, ale to kvůli němu
- mi praská v zápěstí, - To jsem slyšel.
- kdykoli s ním otočím. - Taky kvůli němu
nemůžu čůrat před ostatními muži.
To si pamatuju. Tak rozrušující.
To už je hodin.
Každému zbývá 15 minut na vybalení
a pak musíme zamířit k fontáně Bellagio na tu show.
- K fontáně? - Počkat, co je?
- Nepřijeli jsme sem kvůli vaření vody. - Nevaří se, ale tančí.
Máme za sebou dlouhý týden. Chceme si odpočinout, zlato.
Když si nikdo nechce pořádně užít Vegas, tak fajn.
A co bazén?
Bazén.
Bazén!
- Tak dobře, fajn! Bazén! - Ano!
Přijde mi to jiné, je to velmi...
Další žena vám koupila drink.
- Ne, díky. Máme tu lahvový servis. - Pokusím se jí to říct.
Kolikátá už to je?
Jen třetí. Stárnu.
Co se ti na ní nezdá?
- Není to můj typ. - Jaký máš typ?
Jak na tom jsi?
Bavíme se spolu. Sbližujeme se. Což je milé, ale bolestivé.
Nenaznačuje něco, že k tobě taky něco cítí?
Ne, má mě jen jako kamaráda. Je to na prd.
Ale jestli o mě nestojí, musím to respektovat.
Navíc se s ní bavím moc rád.
Ale nezapomeň si ochránit srdce. Jasný?
Stanov si pevnější hranice.
Jo.
Přesně tohle potřebuju. Pevnější hranice.
- Nicku. Bazén. - Už jdu.
Je totálně v háji.
Říkala jsem ti, abys ten třetí energiťák nepil.
Je to šestnáctihodinová cesta.
Třikrát pět hodin je patnáct hodin, plus jedna na zdřímnutí.
Takhle ale kofein nefunguje.
- Zastav. - Vidím.
Chceš tam něco?
- Ne, díky. - Dobře.
Jsi v pohodě?
Jo, pořád mám pocit, že vidím někoho, koho znám.
Koho? Lily?
- Stalo se ti to někdy? - občas se mi to stává s abuelem.
To se stává s lidmi, na které myslíš. Bavíš se ještě s Lily?
Tak nějak. Řekli jsme si, že se po jejích narozkách sejdeme,
ale nejspíš se oba bojíme, že se bude historie opakovat.
Teoreticky jsme přátelé. Ale už jsme spolu několik týdnů nemluvili.
Takže by se asi dalo říct, že na ni trochu myslím.
Na benzínkách vídáš duchy, zamysli se nad tím.
Většinou si jsem naprosto jistý tím, kdo jsem a v co věřím.
Ale jindy si připadám hrozně osamělý.
To si myslím.
Proč myslíš, že za tebou chodíme? Děláme si o tebe starosti.
Jsem v pohodě. Jasný?
Vážně. Někdy mi připadá, že se rozhoduju
mezi tím být šťastný a udělat správně.
Neměl by sis mezi tím vybírat.
Ale taky to, co ti přijde správné a co tě činí šťastným, se může změnit.
Cítím se o devět kilo lehčí
Devět kilo...
- Sedím vepředu. - Já nemůžu.
Jo. Jsem tu.
Potají si nalijete svůj drink do jejich,
aby si mysleli, že pijete jejich drink.
Všechno tohle už máme předplacené.
Cokoli se nedopije putuje v mém kufru domů.
- Teď jsi jako doktor. - No tak.
- Dáš si další vodku se sodou? - Jo.
- Počkej. Co to piješ ty? - Limonádu.
- Ty nepiješ? - Někdo se o tebe musí postarat.
Za A, starám se o sebe už víc než dvacet let.
Za B, tohle je taky tvoje rozlučka. Chci, aby sis ji pořádně užil.
A za C, možná se chci seznámit s Hankem.
Věř mi. Hank by se ti nelíbil.
Chci tě poznat celého a Hank je tvojí součástí.
Myslíš, že jsem se ještě nikdy nepotýkal s nemravnou děvkou? Mám na to papír.
Hank.
- Hank! - Ne. Ale no tak.
Dobře, fajn!
Tohle je příšerná chyba.
Cítíš to? Teď prahnu po růžičkové kapustě.
- Připálené. - Taky mi chutná kapusta.
Jako dítě jsem ji nenáviděla, ale teď ji mám ráda.
Dospělost tě změní.
Jen pro zajímavost.
Nizozemští vědci v 90. letech kapustu vyšlechtili tak, aby byla míň hořká.
Možná ses změnila, ale kapusta taky.
Myslíš, že lidé, kteří se k sobě nehodí,
- se můžou změnit v lidi, kteří ano? - No, víš...
Někdy zapomínám, jak jsi sexy.
Přestaň být tak sexy.
Promiň. O čem jsme to mluvili?
O Santiagovi.
Jasně. Santi.
Co je?
Ne. Prosím, ignoruj mě.
- Mám v sobě už dva drinky... - Ne, povídej.
Je to milej kluk.
Ten vztah byl tak nestálý, že ho nešlo nijak udržet.
Jen cituji, co jsi sama řekla.
Jsem ten typ holky, co touží po svém ex, protože si myslí, že ho může změnit?
Ne, nechci taková být.
Tak dobře. Co tedy chceš?
Podívám se na Jorgeho a chci tohle.
Chci někoho, kdo se stará o mě a já zas o něj.
Ale hlavně on o mě.
Abychom se smáli a brečeli u stejných filmových scén.
A když se neshodneme,
aby to nebylo proto, že máme jiné hodnoty,
ale proto, že se vzájemně snažíme být lepšími partnery.
Jorge má takové štěstí.
Mám z něj velkou radost.
Ale trochu se bojím, že nikdy nebudu mít to, co on.
Ještě jsem to nikdy nikomu nahlas neřekla.
Nikomu o tom neřeknu.
A o to bych se nebál. Určitě najdeš to, co hledáš.
Díky, Nicku. Ty taky.
Jo. Možná.
Tak jo. Jsi v pohodě, zlato?
Ano! Děkuji!
Jorge, líbej mě, hned.
Jen pro informaci, Hanka miluju.
Pojď se mnou.
Chápete?
- Běžte. - Jo, chápeme to.
Už jdu.
Sbohem!
Dej mi víc Hanka.
To je moje oblíbená košile, ale udělal jsem si to sám.
Tak jo, jemně.
Hank je velice jemný.
Zlato, jsem úplně promočený. Jen si vezmu ubrousek.
Jen rychle. Super rychle.
Musí tu být někde ubrousek.
A jéje.
Za jak dlouho budeme ve Vegas?
Co je?
Sakra. Musíme se otočit.
- Počkej, co je? Proč? - Zapomněl jsem si na benzínce telefon.
- Nebudeme se otáčet. - Máme na něm videa.
Víš jaká. V rámci důvěry jsi nám zakázala přístupová hesla.
Dej mi ten telefon!
Je to jen pneumatika.
Proboha, co se ti stalo?
Stal se mi Hank. Ale neviděli jste Henryho?
- Henry odsud zmizel. - Ale Hank je na útěku,
což znamená zkontrolovat telefony, schovat peněženky
a nechat děti doma, protože nikdo není v bezpečí.
Dobře.
- Je tohle párty Jorgeho Diaze? - Jo.
Co to je?
„Žiješ jen jednou. S láskou, Hank.“
Bože, zbožňuju doslova každou vteřinu.
Je to mnohem větší sranda, když ho nehlídáš.
1 500 dolarů?
Ne. Pořád jsou zapečetěné. Nebudeme za ně platit.
- Může někdo zavolat Henrymu? - Jdu na to.
Jen vteřinku.
- Skvělý. Nechal ho tu. - No...
Napište to všechno na pokoj. Mockrát děkuji.
S Nickem to vyřídím později. Teď musím najít Henryho.
Nebo Hanka. Nebo cokoli. Můžu za to já.
- Napíšu to do skupiny. - Dobře. Tak jo.
Prohledám každou kabinku.
Sol, prohledej kasino a nahlas mi, co jsi zjistila.
- A vy dva... - My tu zůstaneme.
- Budeme tady. - Strávíme tu čas.
Je jako bisexuální filipínský gremlin. Kdo to mohl tušit?
Myslel jsem, že Hank bude zábavnější, ne náročnější.
Počkej. Něco vidím. Zavolám ti zpátky.
Dobrý den. Odkud máte tuhle čepici?
Moje žena, Darla, hrála kostky
a ten muž říkal, že Cheryl nosí štěstí
a že když Darla políbí Cheryl, hodí sedmičku.
Takže se políbily. Darla vážně hodila sedmičku.
A teď je moje žena s Cheryl v mém pokoji a mě nepozvaly.
Moc se omlouvám.
Nevypadal ten rozvraceč rodin jako tenhle chlap?
Jo, to je on. A ukradl mi sako.
Ještě jednou se omlouvám. Kudy šel?
Děkuji.
SOL - HANK ZPOZOROVÁN! RESTAURACE U VCHODU DO KASINA.
Hele. Našli Hanka.
- Super. - Ne!
Podívej se na můj obličej!
- Jste v pořádku? - Mám nábytek z Craiglistu.
Proč bych jim nesvěřila svůj svatební make-up?
Není to tak špatné.
Vypadám jako klaun!
Naštěstí pro vás jsem profesionální vizážistka.
Mám svoji výbavu tady nahoře.
- Cože? - Jo. Zdarma.
Opravím vám to.
Nebude mě milovat, když mě uvidí takhle.
Ne, nic takového.
Minulý týden jsem dělala svatbu, třicetiny a školní sraz na poslední chvíli.
Cystické akné. A řekla jsem jim přesně to, co vám.
Pomůžu vám milovat vaši vnější tvář, když slíbíte, že budete milovat i vnitřní.
- Dobře. Tak pojďte. - Dobře.
- Našla jsi ho? - Nikde ho tu nevidím.
- Budete u nás dnes večer večeřet? - Neviděla jste tohoto muže?
Byl tady. Objednal si palomu a talíř mořských plodů.
- Vážně? Nevíte, kam šel? - Ne. Promiňte.
JAMES - NĚKDO VIDĚL HANKA NA VISUTÉM MOSTĚ. JDU TAM.
To je úleva.
Nedáte si? Odešel, než jsme ho stačili obsloužit.
- Ne, děkuji. - Díky.
Už to zaplatil. Velké spropitné.
Dáme si.
- Vyberte si volný stůl. Budu hned u vás. - Děkuji.
- Sol. - Hele, mám hlad. Ty jsi unavený.
Podle skupinové zprávy měl James slibnou stopu.
Dobře. Dáme si pauzu. Ať už je Hank kdekoli, určitě mu nic není.
Měl jsi lehčí kapsu. Jak to, že necítíš nerovnováhu?
Jsi zlá na někoho, kdo by kvůli rakovině mohl přijít o varle.
Ta bulka je jen zarostlý chloupek a ty to víš.
Dohodněme se takhle. Měli bychom najít nejbližší servis
- a odpískat to. - Cože? Ne.
Asijský Elvis pracuje jen v sobotu.
Hele, realita je taková, že to nestihneme včas.
Vážně se chcete brát dneska?
- Vždyť se pořád jen hádáte. - Hádáme se?
To, co jsme dělali v autě? Říkáme tomu peprné řeči.
Když se hádáme doopravdy, rozbrečí mě.
- Zlato. - Ne.
Musím se občas poučit.
Už je to dobrý.
Zapomněl jsem, že jsem si ho tam dal.
Vidíš? Všechno je v pořádku.
Jo. Pořád jsme ale hodinu a půl cesty od Vegas, jasný?
S touhle rezervou se dá jet jen 112 km/h.
Ne, pojede celou cestu.
Kromě toho mám dnes večer ženit. Už mi nejde jen o pojištění.
Jsem zamilovaný muž.
Pěkný. Takže ta rezerva. Jo? Nezvládneme to.
Zvládneme to.
Někdy ti nezbývá než prostě věřit.
Víš co, zlato? Teď bude řídit tvůj chlap.
Ta holka na tebe bude pět ódy po zbytek života.
Já vím, že jo? Jsem jako Johanka z NARSU.
Byla to zábava.
Den ještě není u konce. Máme před sebou ještě víc zábavy.
Až najdete Henryho. Pořád se pohřešuje.
Ano. A měli bychom doplnit palivo.
- Vyplenil jsem minibar. - To nemůžeme. Sol nás zabije.
Můžeme a uděláme to. Obří Toblerone?
Hele už je otevřené. Zdá se, že už ho teď musíme sníst.
Pane Bože, Nicku, já tě tak miluju.
Přemýšlela jsem.
Nicku, já...
Myslím, že...
Jsi můj nejlepší kamarád.
Díky.
Tak jo. Musím se jít připravit.
Promiňte. Ubrousek, prosím.
Někdo nám ukradl všechny ubrousky. Dokonce i zásoby ze skladu.
Nevíme jak. Můžu vám donést toaletní papír.
To není nutné. Díky.
- Divný. - Tyhle hranolky z batátů vypadají dobře,
ale šestnáct dolarů? Ne.
Sol, máš přece peníze.
Proč jsi tak... Prostě to řeknu, tak lakomá?
- Ptá se s láskou. - Nevím.
Nikdy předtím jsem neměla skutečný disponibilní příjem.
Nepřijde mi správné ho utratit. Co kdyby se něco stalo?
Co když mi někdo zdemoluje auto?
Tvoji Elantru z roku 2005. Doufám, že se zdemoluje.
Ne s tebou uvnitř.
Mám pocit, že když se stane něco dobrého,
čekám, až se zas jazýček vah přehoupne na druhou stranu.
Čím to může být? Snad ne osvojenou hanbou nebo mezigeneračním traumatem, ne?
Nevím, jestli to taky tak cítíš,
ale občas se sám sebe ptám, jako menšina v menšině:
„Kdy jsem už udělal dost?“
- Abych se mohl bavit a být v bezpečí. - A pustit to z hlavy.
Jo. Moje pubertální já by si teď asi řeklo, že to zvládám dobře.
Vážně to zvládáš. Jsem na tebe moc pyšná.
To říká ta pravá. Sol, vždyť ty zachraňuješ životy.
Já prodávám tostadas.
Tostadas taky zachraňují životy.
Máme štěstí, že máme jeden druhého. Víš?
Vždycky jsem věděl, že jsem jiný, ale kvůli tobě jsem se nikdy necítil sám.
Pamatuju si, když ses mi s tím svěřil. S těmi bodlinkami...
Věděl jsem to.
„Jsem do někoho zamilovaný a je to kluk.“
Přestaň!
Jsi tak drzá!
Bože, tolik se mi po tobě stýská.
Vím, že jsme ten typ věčně zaneprázdněných lidí,
ale mohli bychom si na sebe udělat víc času?
- Prosím. Hned teď. - Ano, prosím.
Tolik mých pacientů zemře s lítostí a nikdy to není: „Kéž bych pracoval víc.“
Obvykle to je: „Kéž bych si dovolil být šťastnější.“
Depresivní.
- Promiňte. - Ano.
Mohla bych si objednat tyhle předražené batátové hranolky, prosím?
- Samozřejmě. - To si piš.
Jsme tady!
Jo, to jsme.
Jsme tady!
- Budeme se brát! - Přesně tak, zlato.
Řekla ano!
Já ho miluju, ale když on je jako fíkus.
Neustále vyžaduje zvláštní péči.
A každý ignoruje kaktus.
Protože si řeknou: „Rostou na poušti. Budou v pohodě.“
Ne! Nebude to v pohodě!
Víš, kolik tam takových mrtvých kaktusů je?
- Tuna? - Přesně tak, Bobe.
Tuna mrtvých kaktusů.
A to toho nepotřebují moc.
Ale čas od času
dostanou žízeň.
Taky se musím zalévat, Bobe.
Taky se musím zalévat.
- Chápeš, co tím myslím, Bobe? - Nemám tušení.
Taky tě miluju, chlape!
Pojďme!
Už na tebe čeká.
Cože?
Tvoje korsáž? Už na tebe čeká.
Santi, Elvis je připravený. Pojďme.
Gratuluju.
Díky.
Ty vnější svíčky představují vaše samostatné životy,
životy, které jste vedli před tímto okamžikem.
Protože od teď už nejste dva.
Dohromady jste jeden.
Tak jo.
Postavte se čelem k sobě.
Pravá ruka přes rameno jako u karate.
A pověz to své paní jako Elvis.
„Poslyš, mamko.“
Poslyš, mamko.
Slibuji. že tě vždy budu milovat něžně.
Pokud to nebude chtít tvrdě.
Slibuji méně konverzace.
- A mnohem víc akce. - A mnohem víc akce.
Jak se do toho vy blázni ženete, chcete ještě něco dodat?
Vždycky.
Děkuji ti.
Za přijetí téhle hlasité a hrdé Dominikánky.
Jsi laskavý, vtipný
a zatraceně sexy.
Jsem tak šťastná, že tě pojmu za svého.
Navždycky, zlato.
Jsem tak nadšený, že můžu sdílet život s tou nejkrásnější osobou na světě.
Strhla jsi mi zdi
a ukázala jsi mi, jak nádherný život může být.
Gratuluji.
Tímto vás oficiálně prohlašuji za muže a ženu.
Můj muž.
Udělali jsme to!
- Já ne... - Vydrž.
To je Henryho telefon.
- Mám to zvednout? - Ano.
- Haló. - Ahoj. Ztratil jsem telefon.
Jmenuju se Hank. A jak ty?
Henry. Ahoj. Tady je Jorge. Kde jsi?
Jsem v klubu s Bobem.
- Najdi si nás. Pa! - Kde je... Kdo je Bob?
- Tak jo. Je v klubu, pojďme. - Napíšu to do skupiny.
Hej.
Hele, Henryho zahlédli v klubu.
- Musíme tam za nimi jít. - Proč mi nenapsal?
Vybil se mi mobil. Tak jo. Poslední hra.
Tentokrát už mě poslechneš? Nech si eso. Zbav se tohohle.
Teď.
POKEROVÁ RYCHLOVKA
VÍTĚZ!
Jsem vegasský bůh!
Miluju tě.
Tak jo. Pojďme, než zase prohraju.
- Jo. - Dobře. Klub?
Jo, klub.
Promiň.
Mohla bys to prosím nedělat tak často?
- Dělat co? - Však víš.
- Držet mě za ruku, říkat, že mě miluješ. - Ale já tě miluju.
Co se děje?
Lil...
Miluješ mě.
Ale nemiluješ mě doopravdy,
ne tak, jak bych chtěl. Ale to nevadí.
Dala jsi jasně najevo, že mě bereš jen jako kamaráda.
Ale teď je pro mě tohle kamarádství trochu těžký.
- Nicku... - Lil, já...
Miluju tě.
Jsem do tebe k uzoufání nesmírně
z celého srdce zamilovaný.
A pokaždé, když jsme spolu,
se do tebe zamilovávám ještě víc.
Mohl bych ti říct proč, ale strávili bychom tím celou noc.
Ale tohle už je dost ponižující samo o sobě, takže...
Netušila jsem, že to tak cítíš.
Ale jdi, Lil. Vážně?
Vůbec jsi to netušila?
Věděla jsem, že ses do mě zakoukal loni, ale myslela jsem, že to už skončilo.
Neskončilo. S Anou jsme se rozešli, protože na tebe nedokážu přestat myslet.
Musím se na chvíli posadit.
Máme nějakou šanci?
Protože jestli máme aspoň jednoprocentní šanci, jsem tady.
Ale pokud nemáme
žádnou šanci,
tak to taky musím vědět.
Protože jestli tomu tak je,
pak s tebou nechci spát v jedné posteli.
Nechci, abys mi říkala, jak jsem sexy, nebo abys mě držela za ruku.
A už vůbec nechci, abys mi říkala, jako moc mě miluješ,
protože mě to nutí přemýšlet o tom, jak skvěle bychom se spolu měli.
Tak proč sakra nejsme?
Jo.
Promiň. Bylo toho moc.
Ale teď už to víš.
A jak mi moudrý
a nyní nezvěstný muž jednou řekl,
potřebuju hranice.
Takže...
Už si asi půjdu lehnout.
A ty se běž bavit do klubu, ano?
Děláš si srandu.
Nesnáším fronty.
Nikdo nemá rád fronty.
Henry má rád fronty. Připomínají mu, že čas je dar.
Opravdu je výjimečný.
To je. Co když se tam děje něco špatného?
Co když se zapletl s nějakou mafií.
Musíme se tam dostat, Sol. Já toho muže miluju.
- Chápu. - Co?
- Můj... - Pojď.
Kde jsi to sehnala?
Ahoj.
- Děkuji. - Jo.
- Kolik jsi mu dala? - 200 dolarů.
Ani si to nepřepočítal. Klidně jsem mu mohla dát jen jeden.
Tak jo. Kde je?
- Není to dobré nebo co? - Henry!
Lily!
- Jsem Hank. - Ano, to jsi.
Musíme najít Jorgeho.
Jsi v pohodě? Zdáš se mi nějaká smutná.
Prožívám jen takovou malou existenciální krizi, Hanku.
Vyplač se na Hankově rameni. Už ho mám mokrý.
- Ani nevím proč. - Nick mi řekl, že mě miluje.
Jo! Nick je pořádně zamilovanej, zlatíčko!
Počkej.
Ví o tom všichni? Jak to, že já o tom nevím?
Lily. Pěkná, ale občas natvrdlá.
Co k Nickovi cítíš tam uvnitř?
Připadám si teď hloupě.
Jeden hlupák druhému, víš, co nejchytřejšího jsem kdy udělal?
Vzal jsem si nejlepšího přítele.
- Hanku! - Nej kámo!
Pane Bože.
Dobrá práce, Lil.
Díky. Teď už je celý tvůj.
Musím ještě něco udělat.
- Kde jsi byl? - Jo. Kde jsi byl?
Jste Jacque Pierre?
Oui, oui.
Potřeboval jsi ubrousky.
Děkuji.
Hledal jsi je celý den?
- Hele, něco potřebuju. - Potřebuješ hlavně vodu, zlato.
- Ano, přesně. - Sežeň aspirin.
Taky se potřebuju zalévat.
Tohle bude vážně hodně rychlé.
Dobře? Tak jo. Otevři pusu.
Dobře. Napij se. A je to. Super.
Paráda.
Zaléváš mě.
Chápeš to.
- Vážně to chápeš. - Ano.
Bobby, on to vážně chápe!
- Jo! - To je... Tak jo.
Zlato. Ahoj.
Jsem tu, abych se o tebe postaral.
Navždy. Dobře?
Mockrát vám děkuji.
Povýšili nás do apartmá. Manželství má své výhody.
Povýšení? Povýšili nás?
- Nenáviděl jsi každou vteřinu naší svatby? - Vlastně ani ne.
Mám díky vám pocit, že manželství není úplně nejhorší vynález.
Co je to, Plecháči? To je tlukot.
Jo.
Odhlásit se máme v 11:00. Pozdní snídaně v Bellagiu?
Chtěl bych švédské stoly.
Myslíš, že tě nechám jíst dvě hodiny v kuse a pak tě pustím do svého auta?
Půlka auta teď patří mně, zlato.
Máš pravdu.
Ano.
Santi?
Pozdní snídaně, zítra.
Jo, to zní dobře.
Co kdybyste šli napřed?
- Zůstanu tu a trochu se porozhlédnu. - Dobře.
- Pro tebe. - Děkuji, pane.
- Chystáme se na dovršení. - Jo, to si piš!
- Díky. - Sleduješ Bez kalhot, že jo?
Ahoj, tady je Lily.
Promiňte, že jsem vás zmeškala. Pokud je to důležité, napište mi.
Ahoj, to jsem já.
Myslel jsem na tebe.
Ahoj.
- Ahoj. - Co to děláš?
Myslel jsem, že bude lepší, když budu spát na gauči.
Spal bych v hlavní části, ale pak bych všem musel vysvětlovat...
Chci tě.
Cože?
Vždycky jsem tě chtěla.
Jen jsem až do teď nevěděla, že jsi můj,
ale vždycky jsi tu byl.
Když se přihodí něco dobrého, chci ti zavolat.
Když jsem smutná, můžu se spolehnout, že mě rozveselíš.
Když v noci ležím v posteli, myslím na tebe.
- Vážně? - Jo.
Super. Jen pro informaci, taky si ho honím, když na tebe myslím.
Nikdo mě nerozesměje tak jako ty.
Potřebuju to. Chci to.
Chci tě.
Zopakuj to.
- Chci tě. - Ještě jednou.
Jsi si jistá?
Jsem si jistá.
Jo.
Ano.
Víš, co chci?
Jo.
Počkej. Chci tě vidět.
Do prdele.
- Chceš si to zopakovat? - Víc než co jiného.
To je moje žena.
SANTIAGO HLASOVÁ SCHRÁNKA
Porcelánová panenka má tajemství! Dejte jí salát...
Překlad titulků: Terkas
Kreativní dohled Kristýna