О боже, як приємно.
Як приємно.
Глибше, любий. Глибше.
Не хочу робити тобі боляче. Ти витримаєш?
Витримаю.
Мені це треба зараз.
Так. Там є одне місце. Прямо там.
Так!
На кожний День подяки пошкоджую спину на волонтерстві.
Цього разу мене звалила коробка зацукрованого ямсу.
Я казав тобі підіймати коробки правильно - ногами, а не спиною, Діас.
На щастя, цього року було не так погано, бо мій милий хлопець
взяв майже все важке на себе.
Назви мене ще раз хлопцем.
Гаразд, хлопче.
Серйозно?
Якщо це Хорхе, скажи, що я не віддам свої кросівки.
Вони знову в моді, і я буду в тренді.
САНТЬЯГО З ДНЕМ ПОДЯКИ. ТЕПЕР Я ВЖИВАЮ СМАЙЛИ.
Це Сантьяго, вітає з Днем подяки.
Це мило.
Ти точно не проти
того…
що ми з Санті друзі?
Я довіряю своїй дівчині.
Правда?
- Назви мене ще раз дівчиною. - Дівчина.
Адже ти щоразу мені розповідаєш, тому я більше тобі довіряю.
Ти ж щоразу мені розповідаєш, так?
Авжеж.
Він лишив мені одне голосове, іноді листуємося.
Гаразд.
Тоді мене це турбує лише на 3%.
Ну, тоді ти на 97% крутий.
Так.
Сексуальний.
Тридцять три рази по три.
з любов'ю
24 ЛИСТОПАДА
І вас із Днем подяки.
ВІТАЄМО НА ДНІ ПОДЯКИ. ЇЖА НАВИНОС
Беатріс, Хорхе, з Днем подяки.
З Днем подяки.
Ви якраз вчасно.
Дай нам роботу, босе.
Не стримуйся, бо мені треба повернути м'язову масу
після всіх місяців валяння на пляжі.
Ясно. Сіль на рану. Добре.
Взагалі-то
сьогодні завдання роздає
мій гарний віцебос.
Я повністю довіряю йому,
він знайде вашим вмінням
добре застосування.
Будете на кухні.
Я збирався сказати «кухня». Дай мені робити свою справу.
Віцебос - не якийсь церемоніальний титул.
Гаразд. За мною.
- Давайте. - Гаразд.
Привіт, красуне.
Ласе. Привіт, красеню.
Це речі у тебе в сумці чи ти радий мене бачити?
- Обидва. - Добре.
Що ви з Сантьяго робитимете на свято?
Замовимо піцу з Burnside.
Це не найкраща піцерія.
Трохи ананасу і пепероні.
Усе гаразд.
Справді?
День подяки скасовано, відколи померла моя дружина.
Так. Ні.
Двоє красенів,
сумні й самотні на День подяки,
їдять жахливу піцу? Я цього не дозволю.
Наполягаю, приходьте
до Діасів на справжню святкову вечерю.
Гледіс, це дуже щиро…
Ні. Це егоїстично. Мені потрібен хтось гарний. Допоможи.
Так.
Авжеж.
Ну ж бо. Санті й Лілі зараз друзі.
- Усе гаразд. - От що я скажу.
Ми подумаємо.
Справедливо?
Ти думаєш про мене?
Мені це приємно.
БЕЗКОШТОВНИЙ МЕДОГЛЯД
Що це?
Чорт. Ти не мали
це бачити.
Це для мене?
Так, але це на потім.
Вибач. Якщо вже знайшов подарунок, відкриваєш. Такі правила.
ЛІКАР СОЛ ПЕРЕС
Мій перший офіційний лікарський халат.
Дякую.
Лікар Сол Перес.
Хто тепер сміється, тітко Кармело?
Лікар, крихітко!
Саме так.
Чому ми злі на тітку Кармелу?
Вона завжди непокоїлася, що моє життя нічого не варте,
бо я інакші.
Тож сьогодні потикаю її в це носом.
До біса її. Це ж вона коуч без клієнтів?
Не кажи так про мою сім'ю.
Ти сказали, що не любите її.
Мені можна, тобі - ні.
Вибач.
Намагався підтримати.
Знаю.
Усе гаразд.
Більше так не роби.
Що таке, Діас?
Просто дивлюся на будинки,
бачу ціни.
За скільки я можу продати волосся?
120 тисяч? Бо це якраз сума першого внеску.
Так. Не накручуйся.
Глянь на цей будинок мрії.
Три спальні.
Ванна з декоративними ніжками.
Як справи, гарна кухонько?
Проблема в тому, що я ніколи не зможу цього дозволити.
Я підрахувала.
Усе погано.
Я бачу тебе в тій ванні.
Не погіршуй усе.
Що, як я все покращу?
Може, я допоможу тобі купити будинок?
Що?
Я можу допомогти його оплатити. Дам гроші на перший внесок,
допоможу з щомісячними. Легко.
Ми говоримо про будинок, не про стейк на вечерю.
Знаю. Я багато про це думав
і знаю, що ми тільки зійшлися, але…
Зараз у нас усе чудово, так?
Так.
Це правда.
Якщо все буде добре, житимемо в тому будинку разом.
Дозволь допомогти. У мене купа грошей. У мене акції.
І облігації, і траст.
Золото у сховищі в Швейцарії. Ця футболка коштує 200 доларів.
Це так щедро.
Мені некомфортно.
Гаразд. Справедливо.
Пропозиція в силі, якщо передумаєш.
Дякую.
Це так мило.
Важливий день. Великий вибір.
Точно будемо з сиром, так?
Але я думаю, собі візьму з купою м'яса.
Тобі вегетаріанську. І Гавайську на стіл.
Це щось, за що ми маємо бути вдячними.
Питання.
Що б ти сказав про справжню вечерю на День подяки замість піци?
Сумнівно. А що?
Гаразд.
Тобі цей план не сподобається ані зараз, ані коли розповім більше.
Але вислухай мене.
Добре.
Сьогодні бачив Гледіс.
Нас запросили до Діасів
на вечерю на День подяки. Гадаю, слід піти.
Гаразд.
Не очікував такої відповіді.
Гаразд.
Підготував аргументи.
- Хочеш послухати? - Ні.
Ми з Лілі іноді переписуємося.
Не говорили з її дня народження.
Добре було б надолужити.
Справді?
Так, справді.
Як друзям.
Не можна дружити?
Гаразд, друже.
Друзі, еге ж?
Чи всі бачать те, що бачу я?
Це був єнот?
Я бачив у застосунку Nextdoor єнота, який перекидав фритюрниці
своїми смішними людськими лапками.
Та не єнот. Ми.
Ми вчотирьох.
Ідемо разом святкувати День подяки.
Як пари.
Разом. Агов!
Ми зараз практично як четверна пара.
- Це мило, любчику. - Дякую.
Твоя сім'я тепер має рацію: я - хлопець.
Тільки тепер я справжній хлопець Лілі, а не твій фейковий і потаємний.
Саме так.
Мушу визнати, я непокоївся щодо вас двох.
Непокоївся? Ти геть сказився від гніву.
Я сказився. Це ж мій розпусний найкращий друг
і моя наївна сестра.
Розпусний? Гей, послухай…
Ти недарма непокоївся.
Ці місяці були неймовірними. І це ще не найкраще.
Це лише початок. Лише подумайте.
Відпочивати у Баха-Каліфорнії. Разом ростити наших красунчиків-дітей.
Чекайте! Ліл, ми ж будемо сусідами?
Я думаю, нам варто бути сусідами. Будемо разом навіки.
Це найкращий день з усіх. Те, про що ми мріяли все життя.
Кузени!
Стій! Не зімни одяг.
Обережно зі спиною!
Вибач. Кілька місяців вас не бачив.
Знаю. Ми теж скучили.
Іди сюди, Чуї. Зроби це.
Я знаю.
Як Лос-Анджелес, як фургон з їжею?
Дуже добре.
Боровся за місце
з фургоном тако в Корея-Тауні.
Зробив пропозицію, якій не можна відмовити.
І що за пропозиція?
Торгувати по черзі. Місця вистачить усім.
Крім фургона з часниковим фрешем. До біса їх.
Генрі, маєш секунду?
Авжеж, Майлзе. Що таке?
Мені потрібна порада, оскільки тебе в сім'ї всі люблять.
Так і є. Чим можу допомогти?
Я знаю, як важлива сім'я для Сол.
Хочу зробити все правильно.
Я дещо завинив напередодні
і подумав,
що якщо є якісь правила, ти б їх знав.
Ясно, доку.
Я створив Вікіпедію сім'ї Діасів.
Гаразд.
Перше правило: не говорити погано про родичів.
Бо ти не родич.
Це я взнав сьогодні вранці.
Треба було раніше мене питати.
Якщо пропонують добавку,
завжди погоджуйся. Мовчи щодо тату Альберто.
Його батько ще з цим не змирився.
Не їж соус моле, якщо його приготувала тітка Ніта.
Тут багацько.
Просто перешлю тобі все.
Гаразд.
Ого, досі завантажується.
Ліл, тобі треба оновити телефон. Він завжди розряджений.
Усе через відвідування сайту нерухомості.
Відпочинь від цього.
Випий зі мною вина.
Я почула сміх тітки Кармели, і мої плечі…
- Дістали до вух. - Так.
САНТЬЯГО Я ПРИЙДУ НА ДЕНЬ ПОДЯКИ.
ДАЙ ЗНАТИ, ЯКЩО ЦЕ НЕ ОКЕЙ. ХОЧУ РОЗПОВІСТИ НОВИНИ.
- Кажу, викиньмо. - Гледіс!
Це непомітно. Їй не обов'язково знати.
Що відбувається?
Твоя мама надто ввічлива, наполягає, щоб відстійний моле тітки Ніти
був на столі.
Чи всі забули, що сталося торік?
Забагато людей, замало туалетів.
Я дивуюся,
що будинок не спалили.
Я просто поставлю його сюди, він під кришкою.
Гаразд. Слабачка.
Я сьогодні ще не бачили дідуся.
Усе гаразд?
Так, чудово. Чудово.
Гаразд. Він останнім часом погано спить, але таке іноді буває.
Це погіршує деменцію?
Так. Трохи, але не настільки, щоб ми не впоралися.
Будемо пильнувати.
Він може прийняти вас за когось іншого. Але якщо ця людина гарна,
я не проти.
Щасливого дня «кулди-кулди»!
Дідусю!
Чому всі мої улюбленці тут сховались?
Навіщо ти фарбуєш губи,
якщо помада зараз зітреться?
Фарбуй одразу мені.
Мені це подобається.
Чекай. Ти дещо пропустила.
Треба відчинити.
Нехай самі входять.
Що, як це вампір?
Треба це обговорити.
У деяких є душі.
Деякі з них просто хочуть…
Боже. Ви огидні.
Це класно.
- Піцу замовляли? - Привіт.
Ніку!
Лілі.
Сантьяго?
Мої сексуальні безпритульники!
Яка я рада, що ви тут. Це я запросила.
Їм не було куди йти на День подяки.
Це було по-християнськи.
Я свята, спокуслива свята.
- Дякую за запрошення. - Нема за що.
Дивіться, куди слід. Мої груди ось тут.
Так. Я бачу.
Хто хоче напій?
Або навіть два?
Здається, я.
- Віднесу на кухню. - Добре.
Що?
Ходімо.
- Хтось у халепі. - Їм, мабуть, треба ляснути по дупі.
Займемося цим.
Ліл.
Витриманий ром, який любить твій тато, отам.
Було б добре мене попередити.
Я тобі писав.
Не писав.
Ще й як писав.
Вибач. Розрядився.
Чому ти мені не сказала про Ніка?
У нас було правило: не говорити про тих, з ким зустрічаємося.
Коли це хтось пересічний. А не…
Не коли це Нік.
Це інше.
Це серйозно. Треба було мене попередити.
Вибач, що не знала нюанси твоїх правил.
- Якби я знав, я б не… - Що?
Якби ти знав, то що?
Неважливо.
Він наче добрий хлопець.
Радий за тебе.
На палець рому для тебе. Потрійний шот для мене.
Я б не пропонував приходити, якби знав, що Лілі з тим чуваком.
Чому не сказав мені?
Я про це не знав, тату. Щойно сам дізнався.
Я цього не очікував.
А чого ти очікував?
Не знаю.
Я досі це усвідомлюю.
Твоє обличчя красномовно усвідомлює.
Хочеш піти?
Ні.
Надто театрально.
Переживу.
Гаразд. Розслаб обличчя.
Ми тут сьогодні гості. Що б ти не відчував, розберешся згодом.
Второпав?
Так.
Будьмо!
За безпритульників.
Мадам.
Дякую.
ЛІЛІ
САНТЬЯГО
Здається, мене посадили сюди.
Можу сісти з татом.
Ні. Усе гаразд. Сідай тут.
Здається, йому там все одно весело.
Так.
Сідай.
- Сядемо? - Так.
Цікавий факт.
Ви знали, що картопля - перший овоч, вирощений в космосі?
- Що? - Я цього не знав.
Власне, технічно картопля -
не овоч. Це крохмаль.
Цікаво, чуваче.
Так, цікаво.
За поживністю це крохмаль.
За ботанікою це овоч.
Ви обидва маєте рацію.
Добре.
Бачив рекламу твого спортзалу. Вітаю.
Дякую. Мені приємно.
Заходь якось.
Хоча тобі не треба. Ти в чудовій формі, але…
хтозна, чи здорове в тебе серце.
З ним все добре.
Упевнений?
Так.
Радий це чути.
Мені подобаєтеся ви разом.
Майкл був милим,
але білим.
Я такий радий, що тепер вона з латиносом.
Ходімо, коханий. Ти сидиш зі мною. Давай, любчику.
Вибач.
Усе гаразд.
Перепрошую. Він переставив картки з місцями.
Він нині дещо дезорієнтований.
Так, народе. Почнемо з молитви.
Потім кожен по черзі скаже, за що він вдячний.
Будь ласка, назвіть щось одне. Усі дуже зголодніли.
Тітка Кармела.
Просто з цікавості, якби я вишив тобі на бузковому шовковому халаті
«Лікар Сол Перес», ти б носили його вдома?
Однозначно.
Без спідньої білизни.
Треба навчитися вишивати,
негайно.
О, це не топ. Це сукня.
Як цікаво.
Сол, я просто хотіла сказати, що дуже тобою пишаюся.
- Дякую. Це багато значить. - Ти це зробили.
- Я це зробили. - Ти знайшли собі лікаря.
- Тітонько, це я лікар. - Майлзе, ти пластичний хірург, так?
Як чудово.
Мені допомога не потрібна, але тут є люди,
- яким варто з тобою поговорити. - Добре.
Знаєте що? Сол робить надзвичайно значиму роботу в онкології.
Який милий чоловік. Бачиш, Сол?
Я така рада, що вже не треба хвилюватися. Я знаю, що про тебе подбають.
Знаю, що це твоя тітка, але це був майстер-клас по тому, як бути гидкою,
виглядаючи милою.
- Травмовані травмують інших. - Але вона…
здається милою.
І я впевнений, що в неї…
добре серце.
Інша справа.
- Твій дідусь. - Так.
Деменція приходить і йде.
Але ми стежимо, щоб він почувався комфортно та безпечно, а не боявся.
Шкода, що для Лілі це так обернулося.
- Так. Я бачив. Досить жахливо. - Так.
Знаєш що? Я не хвилююся щодо Ніка з Лілі. У них усе абсолютно стабільно.
Я хвилююся про наші весільні клятви.
Адже за два тижні наше весілля. Зараз у мене написано 3,5 сторінок.
У мене теж. Чотири, якщо з віршами.
О боже!
Хлопці, ви обговорюєте весільні клятви?
Ми з батьком не написали свої.
Чому?
Було католицьке весілля, воно йде за одним сценарієм.
Гетеросексуали не можуть мати все.
Зараз мені б хотілося написати власні клятви для мами.
- Мені було б що сказати. - Справді? Наприклад?
О ні. Ти знаєш, що я не люблю спонтанності, Беа.
Я шеф-кухар. Люблю все маринувати.
Ні!
- Що не так? - Це тітки Аніти.
- Поклади. Мамо, чому це на столі? - Ходімо звідси.
Лілі, як твій пошук будинку?
Добра новина: я знайшла будинок своєї мрії.
Погана: я не зможу його собі дозволити.
Ніхто одразу не оселяється в будинку мрії.
Мій перший був дірою.
У мене була найгірша оселя на пристойній вулиці, і я пару років
і купу сил витратив на її поліпшення.
Шукай будинки без ремонту.
Я не знаюся на ремонті.
Це не так страшно. Я через це пройшов.
У мене збереглися зв'язки.
Якщо треба.
Навіть не думала про це.
Я б залюбки тобі допоміг.
Неодмінно з тобою зв'яжуся. Дякую. Ого. Я дійсно можу так і зробити.
Можеш.
А потім я сказав: «Зашивай, як хочеш».
Майлзе, ти такий дотепний. Він дотепний.
Іноді.
Тепер, коли Сол лікар, наші розклади рідко збігаються.
Сумую за побаченнями з мафінами.
Може, тобі стати його асистентом?
- Тітко, я онколог. - Так-так, поки що.
Врешті-решт ти дбатимеш про діточок.
Сол, я знаю, тобі не щастило в стосунках. Надіюся, цього разу вийде.
Подумати тільки, стільки людей
- думали, що ти будеш розчаруванням. - Годі вам!
Не знаю, хто вас образив, але ви не ображатимете мою кохану людину.
Чесно кажучи, якщо ви такий коуч, клієнтам було б краще говорити з каменюкою.
- Що це було? - Я не міг дозволити їй так говорити.
Я казала не лізти в мої сімейні справи.
Ти не знаєш, що наробив.
Що це за День подяки, коли цей зайда меле казна-що?
Хто готовий до вечора ігор? Гайда.
Вітаю всіх: родичів, друзів, коханих, безпритульних
на щорічному вечорі ігор на День подяки!
ВЕЧІР ІГОР!
Це було добре. Гаразд.
Родичі, ви знаєте правила.
Новенькі? Це не жарт.
Тут це серйозно.
Це гра на вибування одного гравця в турнірному стилі.
Тобто переможець іде далі.
Той, що програв, іде додому
і часто ридає.
Чуї, я на тебе дивлюся.
Пам'ятаєш минулий рік?
Цього року
ігри такі… Барабанний бій, прошу.
«Бігові шаради», «Зірковий зефір» і «Печиво на обличчі».
Усі, попийте води, і я розділю вас на команди.
У цій ти не виграєш. Ми репетирували.
Усе нормально?
Я трохи…
Розлючений - не те слово. Я на межі з розлюченістю.
Я наче їду і махаю розлюченості.
Мені боляче.
Мені боляче, так. Боляче, Ліл.
Чекай. Через те, що я говорю з Санті?
Авжеж, не через те, що ти говориш із Санті.
Розумію.
Мені він подобається. Дуже милий. Розумний.
Навіть я іноді гублюся в тих очах, але справа не в тому.
То в чому?
Мені неприємно, що ти прийняла його допомогу замість моєї.
Щодо будинку?
Але це геть інше.
Він запропонував поради та вказав на варіант, про який я не знала,
тож я можу зробити це сама.
Мої ресурси - гроші, а його - час і енергія.
Це може здатися шляхетнішим.
Зрозумій мене, добре?
Моя дівчина щойно відкинула мою допомогу
і з ентузіазмом прийняла допомогу колишнього переді мною
та всією сім'єю
на нашому першому Дні подяки як пари.
Чорт.
Я цього не усвідомила.
Мене виховали приймати допомогу, а не гроші.
Мені дуже прикро, що я не була чутливою до твоєї щедрості.
Дякую.
Мені це важливо.
Гаразд.
Хочеш, разом здолаємо інших в іграх?
Так.
Лише поглянь. Ми в одній команді.
СТЮ - ДІЄГО, НІК - ЛІЛІ, САНТІ - ХОРХЕ-СТАРШИЙ
Вибач, що Сантьяго в твоїй команді.
Я виймала імена з миски. Присягаюся.
Я інструмент свинства в руках всесвіту.
- Усе гаразд. - Так.
Можу переробити.
Чудово.
Ні. Буде ще дивніше. Ми тут всі дорослі.
Добре. Бо я не збиралася це робити.
Електрика?
«Брейк-данс 2: Електрик-бугалу».
Так! Так!
Сол, годі, чому ти так на мене злишся? Я тебе захищав.
Я тебе не просили.
Навпаки, пригадую,
що просили тебе про зворотне.
Я розумію, що ти засмучені, я хочу вибачитися, але…
Але?
Але мені не шкода.
Я не шкодую про те, що сказав тітці Кармелі, анітрохи.
Зазвичай я відступаю і не звертаю уваги.
Але дістало дозволяти їй так до тебе ставитися без наслідків.
Фільм.
Чотири слова.
Ти думав про наслідки, коли підлив олії у вогонь, довівши
її до сліз?
Вона зараз просто як істеричка.
«Дівчина з тату дракона»?
Чому ти маєш відповідати за істеричність і відсутність меж тітки Кармели?
Хай сама відповідає за себе.
Друге слово: сяйво.
«Ти - моє сяйво»?
Це три слова, а «сяйво» - друге.
Ти - сяйво мого життя?
Тітко Аніто, такого фільму немає.
Думай про гру.
Слухай.
Може, ми всі хотіли б, щоб вона змінилася,
але це спричинить ефект доміно, і зрештою страждатиме вся сім'я.
Прибирання.
Твоїй сім'ї варто змінити ставлення.
Бо так не можна. І я захищатиму кохану людину.
Ти лисий.
Розум.
«Вічне сяйво чистого розуму».
- Так. - Так!
- Фільм. - Фільм.
- Одне слово. - Впораємося.
«Фарго».
- «Щелепи». - Легко.
- «Енні». - «Мері Поппінс».
Одне слово.
Танці.
«Секс і місто».
«Паддінгтон 2».
Одне слово.
Скажи «Паддінгтон».
- Це «Паддінгтон»? - «Паддінгтон»? Ні.
Гаразд. Спочатку.
«Попелюшка».
- Уперед, Санті! Так! - Вгадав?
- Так. - Що це було?
У мене був розлад шлунку, коли ми її дивилися.
Ми виграємо!
Так. Уперед.
Чувак, чому «Секс і місто»?
У сюжеті надважливу роль грають туфлі.
Готові?
Фільм.
Два слова.
Я знаю.
Перше слово.
«Вестсайдська історія»?
Так, Санті!
Як?
Я туди показав.
Звідки ти знаєш, де захід?
Це захід.
Ми виграли!
Текіла!
Ти що, боксер? Бо в цій грі ви поклали всіх на лопатки.
Я - ні, але, вочевидь, Лілі й Сантьяго - дивовижна пара.
Усе добре, друже?
Ні.
Хочеш про це поговорити?
- Так. - Добре. Давай.
Що таке?
Чесно, все було круто.
Просто…
Я починаю некомфортно почуватися поруч із Сантьяго.
Так. Це нелегко.
Бачив би ти, як вони разом грають у шаради.
Це виглядало, як…
Що ти робиш?
Два чоботи пара, ясно ж.
Овва! Ти дійсно погано граєш в ігри.
Я б не дуже звертав увагу
на ці шаради. Лілі ні перед чим не зупиниться, аби виграти.
І…
Логічно, що ти ревнуєш при появі колишнього, але…
Будь певен, ви з Ліл - те, що треба.
Думаєш?
Знаю.
Ходімо.
Треба припинити ці розмови. Це вже набридає.
Далі. Давай!
Ештон Кутчер.
Майкл Фассбендер.
Що? Артикулюй!
Будь печивом.
Ми тренувалися.
- Я тобі ніколи не пробачу. - Ні!
- Ні. - Як ти міг?
Ставлю на Майлза. У хірурга і обличчя має точно рухатися.
Не знаю.
Він дещо неакуратний…
сьогодні.
Ти про те, що він сказав Кармелі?
Як на мене, це фантастично.
Слухай.
Мені в житті не треба більше драми. Мені вистачило її, поки я росли.
Я бачу, як вони всі перешіптуються.
Вони про це забули. Говорять про Чуї.
Його лос-анджелеська дівчина вагітна.
Я знаю, що ми захищаємо своїх, але
іноді тітці Кармелі треба просто стулити пельку.
Що? Нас усіх вона може дратувати.
Але якби ми були їй потрібні, ми б умить були поруч.
Та це не означає, що їй можна таке верзти тобі і твоєму партнеру,
який кохає тебе і змушений це все слухати.
Я задоволена, що він за тебе заступився.
Справді?
Так.
І знаю, що і твоя мама була б.
Поглянь на нього. За нього треба триматися.
- Це точно. - Так.
Є розмова.
Слухай. Не варто було приходити.
Це я винен.
Боляче дивитися на твої муки.
Усе гаразд, тату.
Та годі. Не бреши.
Я бачу біль у твоїх очах, коли ти дивишся на неї.
Так я дивився на твою маму, коли ми вперше розійшлися.
Знаю.
Іди сюди.
Ходімо звідси.
Так, слушна думка.
Ходімо за пальтами. Ігри з зефіром, так?
Гаразд, народе.
Тихо.
Ось рахунок. Лише з двома очками
попереду перемагає…
Чуї!
Ось так, крихітко.
Дайте мені мій пояс.
ПЕРЕМОЖЕЦЬ ВЕЧОРА ІГОР
Хто тут головний?
- Привіт. - Привіт.
- Вибач. - Вибачаєшся, що я не слухав?
Ти мав рацію, а я визвірилися на тебе, чого ти не заслуговував.
Ти лише намагався мене захистити.
За що я тобі вдячні.
Я мав бути чутливішим до твоїх сімейних стосунків.
Так. Але…
Ти нагадав мені, що я можу триматися твердо і постояти за себе.
Що набагато легше…
коли ти поруч.
Чекай. Це в нас зараз був сеанс взаємного примирення і порозуміння?
Гадаю, так. Може, продовжимо його
сеансом взаємних поцілунків примирення і розуміння?
Тут має бути хоча б одна порожня кімната.
- За ще одну фантастичну вечірку. - Так. Я хвилююся за страви.
Гей. Хотів подякувати за те, що прийняли нас.
У нас справи вранці, тож нам треба піти.
Авжеж. Ми цілком розуміємо.
Тішимося, що ви завітали. Знайте, що вам завжди тут раді.
Дякуємо за добрі слова.
Вішалка була повна. Я поклав пальта в нашу спальню.
Піду принесу.
Я можу сам.
Перші двері ліворуч.
- Зараз повернуся, тату. - Добре.
Передайте Гледіс мою вдячність.
Скажіть, що я зателефоную.
- Тікай. Просто тікай. - Гаразд. Припини.
З нею все добре.
Тук-тук.
Санті.
Привіт.
Не хочеш попрощатися?
Усе почалося не дуже, але…
Думаю, ми добре провели час.
У нас завтра робота, тож…
Одразу після Дня подяки?
Лілі, чого ти хочеш?
Чого я хочу?
Чого ти хочеш?
Це ти сюди прийшов.
Це була помилка. Тому я і йду звідси.
Хочу впевнитися, що все гаразд.
Усе гаразд.
Якщо ти прийшов щось сказати, кажи.
Що ти хочеш почути?
Що я прийшов тебе повернути?
А це правда?
Яка різниця?
Ти з іншим.
- Я маю знати. - А я мав знати, що ти з Ніком.
Ти сказав, що
не хочеш говорити про те, з ким ми зустрічаємось.
Дай мені піти. Це вже неважливо.
Що вже неважливо?
Хочеш знати?
Чудово.
Я помилявся.
Щодо нас. Щодо всього.
Що більше я зустрічався з іншими, то більше розумів: вони - не ти.
Я бачив тебе усюди.
На заправці. У продуктовому магазині.
Я не можу від тебе втекти.
Знаєш що? Я нарешті готовий визнати…
що і не хочу.
- Сантьяго, я… - Мені було нестерпно бачити тебе з ним.
Нестерпно щохвилини.
Адже я кохаю тебе, Лілі.
Кохаю тебе більше, ніж ненавиджу шлюб.
Що?
Тому так, я прийшов сьогодні, тому що…
тому що хочу бути з тобою.
Лише скажи, що хочеш того ж.
Я не можу це зробити.
Не слід було.
- Хорхе. - Ні.
Не хочу нічого чути, Лілі.
Я прийшов по пальто тітки Аніти.
- Прошу, дай пояснити. - Ні.
Або ти розкажеш Ніку, або я.
Дивно, що Хорхе й Генрі не захотіли з нами пройтися.
Вони були в захваті від четверної пари.
Так.
Щось ти тиха.
Знаю, вечір ігор важливий. Вибач, якщо через мене забракло очок.
Я можу покращити навички, дивитися фільми Нори Ефрон.
Я маю тобі дещо сказати.
Добре.
Сантьяго мене поцілував.
Що?
Коли?
Десять хвилин тому.
Ти зараз серйозно?
Мені дуже шкода. Я й гадки не мала, що він сьогодні прийде.
Я не хотіла, щоб це сталося. Просто так вийшло і…
Як це може просто так вийти?
Він збирався йти і зізнався, що кохає мене.
Знаєш що? До біса цього типа!
Він не хотів ставати між нами!
Та невже? Він наче поцілував мою дівчину!
Так! Але…
Я відповіла на поцілунок.
Трясця!
- Лілі. - Я цим не пишаюся.
Але тоді я просто розгубилася.
Це була величезна помилка,
і мені дуже шкода, і я мусила тобі розповісти.
Не знаю, як зараз на це реагувати.
Ніку?
Пробач, будь ласка.
Ти йди, а…
я прогуляюся.
Наодинці.
О ні! Хтось доїв соус моле тітки Аніти?
Ні.
Я випадково поклала його в подвійний пакет для сміття,
а тоді в сусідський смітник.
Так нас
не вистежать.
Боже, я так тебе люблю.
Взагалі-то…
Пам'ятаєш нашу розмову з Хорхіто про клятви?
У мене дещо для тебе є.
Правда?
Беатріс Делґадо,
коли я вперше побачив твою усмішку…
у мене перехопило подих.
І так відбувається щодня.
І щоночі теж,
але тому, що твій лікоть постійно тицяє мене в грудину.
Хорхе.
І я присягаюся…
пам'ятати, як ти п'єш каву.
З краплиною соєвого молока.
Захищати тебе від павуків, які опиняються у нас вдома.
Ніколи не сприймати тебе як належне.
Кохати й плекати тебе сьогодні,
завтра,
завжди.
Хорхе.
Я знаю.
Гаразд.
Я…
нічого не планувала.
Дозволь мені спробувати.
Гаразд…
Хорхе Діасе.
Уперше, коли ти сказав…
що кохаєш мене,
у мене затремтіли коліна.
І тремтять
до сьогодні.
Не можу повірити, як мені пощастило
прокидатися з цим красунчиком
щоранку.
Запах з роту і таке інше.
- Очищувач язика допомагає. - Це точно.
Присягаюся…
завжди захищати тебе від фінансових пірамід дядька Кіке.
І…
завжди залишати тобі останній шматок пирога.
І кохати…
й плекати тебе…
сьогодні…
завтра…
завжди.
На що ти чекаєш? Поцілуєш наречену чи що?
З Днем подяки, красеню.
З днем індички, серденько.
Слухай.
- Вибач. Я саме йшла. - Не йди.
Я готовий до розмови.
Гаразд.
Брехати не буду.
Дуже боляче…
знати, що ти,
безперечно, маєш почуття до Сантьяго.
- Я думала, що не маю. - У тому й річ.
Я розумію, як це важко.
Ваша спільна історія -
мені це не подобається.
Але я розумію.
Я ціную твоє розуміння.
А тепер мені потрібна правда.
Тому мені треба,
щоб ти була
абсолютно чесною.
Не тільки зі мною,
а й із собою.
З ким ти хочеш бути, Лілі?
Я хочу бути з тобою.
Чому?
Тому що ти мій найкращий друг.
Тому що з тобою…
я почуваюся людиною, якою завжди хотіла бути.
Може, ми не готові
жити разом в одному будинку.
Але з тобою я вже вдома.
Гарний початок. Продовжуй говорити.
Я знаю тебе вічність.
Ти мене постійно підтримував, не вагаючись.
Ми хочемо одного.
Більше того…
з тобою я не почуваюсь винною за те, що хочу.
Я хочу тебе, Ніку.
Навіть якщо це означає не дружити з Сантьяго?
Тому що це те, що мені треба.
Так.
Гаразд. Так.
Чекай. Справді?
Це все?
Так.
Усе гаразд?
Наскільки я розумію, наше майбутнє може початися зараз.
Я кохаю тебе.
Подивимось «Шеф-кухаря»?
Авжеж.
Піду попити води.
Розумію.
Увімкну.
Що ти тут робиш?
Буду в спальні.
То що?
- Я йому сказала. - І?
І ми добре поговорили.
Що означає «добре»?
Він усе зрозумів. Прийняв моє вибачення і…
ми почали спочатку.
Може, він тебе пробачив, та я - ні.
Перепрошую?
Я знав, що це станеться.
Я дозволив собі порадіти.
Та глибоко в душі я знав, що ти зрадиш Ніка.
- Ти мене не чув? Ми досі разом. - Чув.
Поки що.
Тому що ти усуваєш наслідки. Ти любиш безлад.
Але я все владнала.
Прошу.
Ти досі закохана в Санті. Використовуєш Ніка як тимчасову заміну,
доки не розберешся.
Це дуже нечесно.
- Ти не знаєш усього. - З мене досить.
Вибач, що мій перший справжній хлопець не став моїм нареченим.
Вибач, що довелося будувати кар'єру, тому що тато не вручив мені ключі
від сімейного бізнесу.
Тобі все підносять на блюдечку.
Ти й гадки не маєш, як тобі легко, Хорхіто.
Мабуть, добре судити з твоєї висоти.
Отже, вродлива гетеросексуальна дівчина каже мені, що в мене легке життя.
Яка іронія.
Ти така стереотипна, Лілі.
Генрі став моїм першим хлопцем,
бо всі інші чоловіки, які цікавили мене,
були або гомофобами, або ховалися, або і те, й інше.
Я доклав подвійних зусиль у цих стосунках, щоб вони вижили.
Бо вгадай що? Стосунки - це робота.
Про яку ти нічого не знаєш.
Ти настільки одержима своєю казкою і фантазією,
що відмовляєшся, бляха, вирости. І знаєш що, Ліл?
Це більше не мило.
Ти більше не мила.
Це каже дорогоцінний малюк, який все робить правильно.
Я фактично була дорослою все наше життя, бо дбала про тебе.
Я б дякувала сестрі, яка була з тобою в ванній,
розгрібаючи твої проблеми з хлопцями.
Добре знати, що в мене за брат,
коли ролі помінялися.
Це не якийсь пересічний хлопець, Лілі. Нік - мій найкращий друг.
Ти дійсно не бачиш відмінність?
Не думаю, що ти повністю
розумієш, наскільки це важливо.
Коли ти лажаєш, це впливає не тільки на тебе. А й на мене!
Коли ти зруйнуєш ці стосунки, - а це неодмінно трапиться, -
ми всі довіки розгрібатимемо твою лажу!
Може, Нік тобі вірить. Бляха, вітаю.
Але я - ні.
Іди до біса!
Сама іди!
Переклад субтитрів: Ганна Волошина
Творчий керівник Володимир Куч