Ką manai apie šituos?
Jam reikia akinių nuo saulės?
Jam nieko nereikia.
- Bet jis tikisi 40 dovanų. - O varge.
Tikrai aukštai užkėlei kartelę.
Ar jis vis dar tau per gimtadienį dovanoja pingvinus?
Ne, pufinus.
- Pufinus. - Taip, pufinus.
Jei turėčiau laiko mašiną,
kuri mane perkeltų į dieną prieš 20 metų,
kai pasakiau, kad pufinai man atrodo žavūs - vieną kartą.
Taip, atsiimtum žodžius.
Ne, tik tai ir padaryčiau. Prisiminiau.
Reikia nupirkti pufinų formos krekerių.
Taip. Miela. Taip, žavu.
Gerai, tai kiek jau yra?
Su tomis, kurias turiu namie, regis, jau 37-ios.
- 37-ios, gerai. - Taip.
Kodėl nepadovanojus jam saujelės monetų MORFO aparatui?
Taip, Dastis tikrai nemėgsta žaisti.
Tai ne žaidimas.
Palauk, Kese, tu dar jo neišbandei?
Man atrodo, kad tu viską sužinai anksčiau už mane.
Ką jis daro?
Nežinau.
Turbūt jis pasako tau priežastį,
dėl ko gyveni šioje žemėje.
Aš ištraukiau „Pasakotoja“ ir, dievaži, pasijutau tarsi...
pasijutau, tarsi kažkas būtų permatęs mano sielą
ir įvardinęs slaptą svajonę.
Turbūt gerai, jei turi slaptą svajonę.
Tu eisi.
- Eik, išmėgink. Kese, eik... Marš. - Ne.
Marš. Tiesiog išmėgink.
ATRASKITE
SAVO
GYVENIMO
POTENCIALĄ
KOKS JŪSŲ SOCIALINIO DRAUDIMO NUMERIS?
PRAŠOM PATEIKTI PIRŠTŲ ATSPAUDUS!
JŪSŲ GYVENIMO POTENCIALAS ATSKLEISTAS!
JŪSŲ GYVENIMO POTENCIALAS
Nete?
Taip?
Čia pokštas?
Tau tai atrodo pokštas?
Na ir kaip?
Paimsim visa tai.
Ne. Ką parašė MORFO?
Fotografuoju žmones, turinčius geriausią potencialą. Taigi...
Nemanau, kad mane verta fotografuoti, tad...
Nagi.
- Gimtadienis. - Čiki piki.
KARALIŠKOJI ŠEIMA
- Labas. - Labas.
Kas nutiko? Kur buvai?
Aš tai padariau. Palūžau.
- Ne. - Taip.
Kaip patekai į parduotuvę?
Pažadinau poną Džonsoną.
Jis nelabai ir supyko.
Aišku. Ką ištraukei?
Ištraukiau „Mokytojas / Švilpautojas“.
Kas tas švilpavimo mokytojas?
Ne, „Mokytojas / Švilpautojas“.
- Ne, su pasviruoju brūkšniu? - Taip, su pasviruoju brūkšniu. Žiūrėk.
Taip,
panašu, kad turiu du vienodai perspektyvius potencialus
ir šiuo metu įgyvendinu juos abu.
- Tai nuostabu. - Taip.
Iš pradžių intuityviai sureagavau neigiamai.
- Bet paskui pasivaikščiojau... - Taip.
...ir pamaniau, tai gerai...
Gerai, nes... Kaip ten? Patvirtina mano pasirinkimą.
Negaliu patikėti, kad išties jį išbandei.
Suprantu.
- Juk buvai taip nusistatęs prieš. - Taip.
Bijojau pasakyti tau, kad jį išbandžiau.
Nes buvai taip... reagavai į tai asmeniškai.
Tai išbandei?
Taip.
Aš...
„Lojali šeimai“. Taip, dar viena tiksli kortelė.
- Ne. - Tu neįtikėtinai lojali.
Kas per šūdas?
Ištraukei sumautą „Karališkąją šeimą“?
Taip.
- Bet ką tai išvis reiškia? - Nežinau.
Turėtum ištekėti už princo ar ką?
Gerai, visų pirma,
man nepatinka, kad galvoji, jog turėčiau ištekėti už princo.
Ir, antra, aš į tai rimtai nežiūriu,
nes tai turbūt nieko nereiškia.
- Taip. Ne. Tai tarsi... - Tai negali net būti... Žinai.
- Tai nieko nereiškia. - Tačiau šita kortelė - labai konkreti.
Taip, bet gal tavoji kažką reiškia, o manoji - nieko nereiškia.
Taip.
Pasinaudojai aparatu prieš tai ar po to, kai paklausiau,
ar juo naudojaisi, o tu atsakei „ne“?
Manau, kad po.
- Manai, kad po? - Taip.
Tarp tų dviejų atsakymų - didelis skirtumas.
Taip, tikrai prieš tai, kai sužinojau, kad tu taip stipriai nusiteikęs prieš.
Nesu nusiteikęs prieš.
Manau, tai puiku, smagu visam miesteliui.
Pažiūrėk į mus.
Turiu du vienodai svarbius potencialus, kuriuos įgyvendinu,
o taviškis - nepasiekiamas, taigi...
Gerai.
„BRANGIOJI IZI“
Ačiū, Andželija.
Nes pamaniau, kad juokauji.
Griovys sukels per daug saugumo problemų, Marta.
Aš jo nepatvirtinsiu.
Visų pirma, paskęsti.
Aš kalbu nesąmones.
Ne, aš užsiėmusi.
Gal girdėjai apie nedidelį miestelio renginį „Dirfestą“,
kurį planuoju viena?
Užsiminsiu apie tai per kitą miestelio susirinkimą,
bet nežadėsiu to, ko negaliu įvykdyti.
Garbės žodis.
Su Marta išsiskyriau prieš 30 metų, o ji vis dar randa dingsčių man skambint.
Kese. Jei čia dar daugiau puodelių...
Ir taip sunku buvo parduoti kitus tavo dirbinius,
tas vyno taures, pašluostes ir visa kita.
Čia marškinėliai,
gal juos parduotum,
jei padėtum čia, šalia prekių su užrašu „Izi pasirinkimas“,
- o ne slėptum parduotuvės gale. - Nesikraustyk iš proto.
- Mane apkaltintų nepotizmu. - Mama, čia tavo parduotuvė.
Ir mano biuras, be to, mane nuolat stebi.
Esu merė, todėl viskas, ką darau - politika.
O Dieve. Ką tai reiškia, Kese?
FEMINISTĖ ANTIS
Nieko nereiškia. Tai pokštas.
Tai toks tavo pirmasis žingsnis tapus karaliene?
Gaminsi saviškiams marškinėlius su beprasmiškais pokštais?
- Iš kur tu... - Netė pasakė.
Neatspėsi.
Tas aparatas man išmetė „Šokėją“, tai, ką iš tiesų pasiekiau,
bet, kaip matai, nevaikštau ir visiems tuo nesigiriu.
Aš nesigyriau.
Nesigyriau. Netė tiesiog buvo šalia.
Ar Netė pasiūlė lūpų dažus?
Gal ji apie tai parašys „Dirfildo naujienose“.
„Moteris pasidažė lūpdažiu, kurio spalva nedera su jos odos atspalviu.“
Gerai, tai niekaip nesusiję.
Pasidažiau lūpas, nes šįvakar rengiam vakarienę.
- Tu tą žinai. - Kodėl rengiat vakarienę?
- Dasčio gimtadienio proga. - Nešauk ant manęs, Kese.
Nesitikėk, kad prisiminsiu visų gimtadienius.
- Aš ne kompiuteris. - Bet tai nėra tikras jo gimtadienis.
Jo gimtadienis buvo prieš 11 dienų,
dėl tavęs mes vakarienę perkėlėm triskart.
Jei vakarienė įtraukta į tvarkaraštį, ateisiu.
Dar kas nors ar jau išsiaiškinom?
Išsiaiškinom.
Imperatorienės Matildos pusbrolis, tas tipas Steponas iš Blua,
iš esmės mąstė:
„Taip, Henrikas mirties patale pasakė, kad galėčiau būti įpėdiniu.“
Bet visi žinojo, kad Matilda to nusipelnė.
Atleisk, Lidija.
Tavo prezentacija - puiki ir išsami.
Tik matau, kad visi labai išsiblaškę, supranti?
Suprantu. Kaip mums sutelkti dėmesį į istoriją,
jei neatsakyta į tiek klausimų
apie tai, kas dabar vyksta šiame miestelyje?
Konkrečiai - iš kur atsirado tas sumautas MORFO aparatas?
Visiems smalsu.
Turiu galvoje, ką išvis reiškia MORFO?
Tai drugelis.
Drugelis, taip. Ne, turiu galvoje, taip.
Aš taip pat sugebu rasti informaciją internete.
Ieškojot internete? Ant aparato - didžiulis drugelio logotipas.
Ir jis drugelio formos,
o kai uždedat ant jo pirštus, atsiranda drugelio sparnai.
Suprantu, Lidija.
Turėjau galvoje, gal MORFO reiškia ką nors kita,
gal tai kompanijos pavadinimas?
Truputį pasidomėjau...
Visi ieškojom informacijos. Išmeta mėlynojo Morfo drugelio nuotraukas,
bet nėra jokios kompanijos.
Manot, kompanija vadintųsi tokiu pat vardu?
Mūsų pirštų atspaudus ir socialinio draudimo numerius
jie naudoja duomenų gavybai, absurdiškas sukčiavimas.
Gerai, mano pirštų atspaudai niekad nebuvo paimti,
o „Džonsono“ parduotuvė neturi bevielio interneto.
Taip, net jei jie klastoja mūsų duomenis,
niekad neminėjau, kad noriu būti meteorologu,
niekad apie tai net nepagalvojau.
Ir neprivalai juo būti.
Kas pasakė, kad žmogus negali pakeist savo potencialo?
Negali. Triskart bandžiau.
- Aišku. - „Morfo“ graikiškai reiškia „dailus“,
senovės graikai manė, kad mėlynasis morfas gali pranešti
apie tavo ateitį, išpildyti norus ir pasakyti tavo lemtį.
Parašiau tai grupiniame susirašinėjime. Neapsimesk, kad žinojai.
Tai ne lemtis.
Lemtis reiškia,
tai, kas nutiks, ką bedarytum.
Potencialas - tai, kas galėtų nutikti.
Tai nebūtinai yra kažkas gero.
Ar tavo kortelėj buvo parašyta kažkas blogo?
- Ne, aš tik... - Ką ištraukei, Džeikobai?
- Aš tik sakau, kad... - Šūdas. Ką ištraukei?
Aš jau eisiu.
- Viskas gerai? - Taip,
sakėt, kad galiu nedalyvauti pamokose apie Henriką, todėl...
- Gerai. - Ačiū.
Jūs jį išties nuliūdinot.
Pasimokykim iš to, gerai?
Šiuo metu negalim per daug spausti Džeikobo.
Tai jūs paklausėte, ar jis ištraukė kažką blogo.
- Ne. - Akivaizdu, kad kažką blogo.
Kodėl nepasakytų, jei būtų kažkas gero?
Padėkit!
Gelbėkit!
Padėkit! Ar kas nors čia yra?
Gelbėkit! Padėkit man!
- Kas ten? - Šūdas.
Džeikobai!
Kaip sekasi?
Jūs nesusižeidėt? Man viskas gerai.
Dabar, kai atėjai, man jau geriau.
Aš stipriai susitrenkiau galvą, bet viskas turėtų būti gerai.
Stengiuosi nesijudinti, nes, žinai,
sakoma, kad turėtum nesijudinti.
Mano telefonas prisegtas prie motociklo.
Gerai, nejudėkit.
- Tiesiog likit... - Gerai.
...o aš iškviesiu pagalbą. Gerai?
- Gerai. Taip. - Gerai?
- Gerai. - Gerai.
- Viskas bus gerai. - Gerai, šūdas.
- Giliai kvėpuok. - Man viskas gerai. Gerai.
Tau pavyks, Džeikobai. Tu mano didvyris!
Gerai.
- Garbės žodis, man neramu. - Kodėl?
Tėtis niršo ant aparato
dar prieš tai, kai šis pasakė, kad tėtis pasiekė viršūnę,
o dabar mama tapo žmonių princese.
Kodėl niekas apie tai neužsimena?
Visi apie tai kalba.
O tavo mama tuo labai didžiuojasi.
Aš tuo labai nesididžiuoju. Ar būtina dabar rašyti žinutes?
Klausiu direktorės Pet apie jos avariją, jei tu nieko prieš?
- Direktorė Pet papuolė į avariją? - Nenoriu žinoti.
O tu, Tri? Koks tavo potencialas?
- „Puodžius“. - Puodžius, jėga.
Skamba kaip Haris Poteris?
Taip, tėti. Kaip Haris Poteris.
Tai susiję su keramika.
- Taip, ačiū. - Taip.
Vienas iš mano mokinių bandė kelis kartus, visada gavo tą patį atsakymą.
Taip.
Tikrai?
Ir tau taip nutiko? Kiek kartų tu bandei?
- Tik keletą. - Aš ištraukiau „Šokėja“,
jei kam nors įdomu.
Nors tai ir nėra didelė staigmena.
Mano karjera Niujorke buvo gan užtikrinta.
Bet po to... nutiko gyvenimas.
Kas nors norėtų „Châteauneuf-du-Pape“?
Taip, išgersiu šlakelį.
Kas nors, išskyrus Triną, norėtų „Châteauneuf-du-Pape“?
Neatsisakysiu, Kese. Šitas vynas labai gardus.
Jis 2011-ųjų metų, tai buvo ypač geri metai tame regione.
Todėl pajusite braškių ir odos poskonį.
Manau, ir aš paragausiu.
Mes juk švenčiame.
Keri, maniau, kad bent jau palauksim deserto.
Negaliu laukti.
- Galiausiai išeinat į pensiją, tiesa? - Mes neišeinam į pensiją.
Bet keičiam kryptį.
Mes skiriamės.
Ką?
MORFO mus įkvėpė. Esam be galo laimingi.
Kaip...
kaip MORFO jus įkvėpė?
- Pamačiusi kortelę supratau... - Taip.
...kad man iš tiesų reikia daugiau laiko praleisti vienai.
Todėl keliauju metams į Europą kaip vieniša moteris.
Kas vyksta?
Kas buvo parašyta tavo kortelėje?
- „Hilerė“. - „Hilerė“?
„Hilerė“.
Tai - visatos ženklas užsiimti savigyda.
O gal tai reiškia daktarę, tavo kasdienę profesiją.
Ne. Nebenoriu būti daktare.
Aš jau išsisėmiau kaip daktarė. Buvau daktare Airijoje.
Atsikrausčiau čia perimti mamos darbą.
Branguti, niekad neskyriau laiko sau, net kai susirgdavau.
Niekad.
Tai buvo priminimas, kurio man reikėjo.
- Nuostabu, močiute. - Ačiū, mažute.
- Aš ištraukiau „Modelis“. - Padarykit tam galą.
Būtent modelis?
Daug metų kartojau, kad jis turi nuostabią figūrą.
Taip.
- Tavo darbas - taip kalbėti. - Akivaizdu, kad jau nebe.
Keris jau pasirašė sutartį su agentūra, kuriančia regionines reklamas.
- Kaip ten? Eisi į prekybos centrus... - Taip.
...būsi gražuolis Kalėdų Senis.
- Šūdas. - Gražuolis Kalėdų Senis?
Taip. Kas galėjo pamanyti? Tai populiaru.
Mums tai bus į gera.
Mudu su Eloisa anądien juokavom.
Pasakiau: „Mums jau seniai reikėjo išsiskirti.“
- Geras pokštas, tėti! - Ne, bet džiaugiamės, kad to nepadarėm.
Nes žinom, kaip skyrybos liūdina jautrius vaikus.
Ne, aš ir dabar gan nusiminiau.
Prašyčiau atleisti.
Izi! Tikiuosi, tu ne... Neturėjau galvoje tavęs su Marta.
Akivaizdu, kad ne visos skyrybos padaro žalą.
Kesė užaugo nuostabi, be jokių randų.
Eloisa, nesijaudink.
Mane įžeisti ne taip lengva.
Ir nereikia man sakyti, kokia mano dukra nuostabi.
Ačiū už vakarienę.
Su gimtadieniu, Dasti.
Tiesa, čia mano gimtadienio vakarėlis.
Viso, močiute.
Atsiprašau.
Nenorėjau nuliūdinti tavo motinos.
Kalbėjau ne apie ją.
Kažkaip visada būna apie ją. Taigi...
Ar jūs vis dar mylit vienas kitą?
O Dieve, taip.
Sūnau, patikėk, labiau nei kada nors.
Todėl ir išlaisvinam vienas kitą.
Žinau, su tuo sunku susitaikyt, sūnau.
Supranti. Bet turi mumis pasitikėti.
Darome tai, kas geriausia mums ir mūsų santykiams.
- Mankštini raumenis? - Ne.
Čia mano atpalaiduotos rankos.
Kada užsiauginai raumenis, tėti?
Nesu raumeningas.
Geriausiu atveju, tik truputį.
„Nežymiai raumeningas“, turbūt taip reiktų sakyt.
Aš taip niekad nepasakyčiau.
Aš tik norėčiau, kad pamatytum šviesiąją pusę, sūnau.
Turiu galvoje, šitas aparatas, jis mums padeda...
atrasti naujas savo puses ir sužinoti kažką naujo vienas apie kitą.
Pavyzdžiui, tu.
Tu nežinojai, kad esu nežymiai raumeningas, ar ne?
- O aš nežinojau, kad moki švilpauti. - Bet ką tu dabar darai?
Apsinuoginu, sūnau.
Noriu, kad ir tu apsinuogintum.
Nenoriu nusivilkti marškinių.
Noriu, kad man pašvilpautum, sūnau.
Dabar.
Kaip padarei, kad tavo krūtinė atrodytų lyg iš dviejų dalių?
Dariau pratimus su preso treniruokliu ir kilojau svarmenis.
Ir pasitepiau krūtinę kremu nuo saulės.
Man nepatinka į ją žiūrėti.
Na...
Neapsivilksiu marškinių, kol nepašvilpausi.
Visus tuos metus, kai gyvenau Airijoje,
galėjau paprasčiausiai nuskrist į Ispaniją už 50 žalių.
Nesupratau, kaip to ilgėsiuosi.
Taip.
Todėl turėsi pateikti man visas savo rekomendacijas Europoje.
Taip.
Nes aš tikrai ta, kurios reiktų klausti.
Ne, palauk. Ar ne tu vieną semestrą mokeisi užsienyje?
Tik Italijoje.
Tik Italijoje. Gerai.
Gyvenau Montepulčane, Toskanoje.
Montepuč... Pakartok.
Montepulčane.
O Dieve. Kaip gražu.
Ten buvo kavinukė, kurioje skaitydavau, gerdavau vyną ir...
- Nesvarbu. - Ką norėjai pasakyti?
Nežinau, kaskart, kai išgeriu taurę „Montepulciano“,
tiesiog užuodžiu sėmenų aliejų,
su kuriuo būdavo valomas kavinės baras.
Turėtum ten grįžti.
Taip.
Tavo lagaminas didelis? Sutilpsiu?
Galiu susiraityti. Esu labai smulki.
Ne. Žinai, iškart tave pasiimčiau. Įkiščiau Triną į kuprinę.
Atsiprašau. Į kuprinę sutilpsiu.
Bet man patinka mintis nuskristi vienai.
Palauk. Kodėl mes plaunam indus?
Pažiūrėkim, ką veikia tie vaikinai. Eime.
O varge.
Pasirodyk, mažuti.
Taip, mes tiesiog čia bendravom kaip vyras su vyru.
Labiau kaip tėvas su sūnumi.
Taip. Tikrai klasikinis tėvo ir sūnaus elgesys.
Todėl aš tik...
Aš pasitrauksiu iš kelio.
Kas nutiko tiems marškiniams?
Kodėl ne? Kodėl tu...
Mielasis, kodėl taip laikai marškinius?
KESĖS SOMELJĖ DALYKAI
Tėveli.
Nevadink jo tėveliu.
O Dieve. Tu... Baik. Pernelyg seksualu.
Tu taip sakai tik todėl, kad esi buvusi žmona.
Gerai, Eloisa. Tik norėjau paduoti tau tai.
- Čia rašo apie vyną... - Taip.
...bet analizuoja ir geografiją, todėl...
Maniau, buvai tik Italijoje.
- Čia... - Taip.
Vienu metu maniau, kad išvažiuosiu į Prancūziją, bet...
- Nesmagu ją imti. - Ne, nereikia.
Aš niekad jos nevartau.
Ačiū.
Tikiuosi, žinai, kad mylim jus abu.
- Ir aš tave myliu, mama. - Ir aš tave myliu.
- Taip. Mylim jus abu. - Taip. Ji ką tik tai pasakė, tėti.
Ji ką tik pasakė. Kaip tu suprakaitavai. Tik pažiūrėk.
Viskas gerai. Jis vis dar nuostabiai kvepia.
Gerai. Mano tėvą pauostyt galėsim vėliau. Jums metas namo.
Gerai. Viską turi, branguti.
- Myliu. - Sėkmės.
Gražiai elkitės.
Atsiprašau, ką?
Žinau, kad tave tai sukrėtė.
- Taip. - Bet jie atrodo išties laimingi.
Tai turėtų būti gerai, ar ne?
Turiu galvoje, žinai,
norėčiau, kad pripažintume, jog tas sprendimas labai skubotas
ir išmušantis iš vėžių.
Modelio pasirodymas ir švilpavimas baigėsi.
Nereikia skatinti žmonių skirtis.
Manai, pasauliui trūksta išsiskyrusių modelių?
- Aš tik... - Tai beprotybė! Ne?
Kas visiems darosi?
Kodėl visi taip trokšta pakeisti gyvenimus pernakt?
Ir kodėl padovanojai man tereminą? Pakalbėkim apie tai.
Apie ką? Apie tereminą?
Apie tereminą, taip.
Aš jo neprašiau. Jo nebuvo mano sąraše.
Ką tu...
Ką bandai man pasakyti, dovanodama tokį dalyką?
Aš tik pamaniau, kad padovanosiu ką nors kitokio ir unikalaus.
Nes aš nesu unikalus.
O Dieve, Dasti. Ne. Vajetau.
Tu esi ypatingas. Tu nuostabus.
Bet, mielasis, tavo tėtis siekia naujos karjeros,
tavo mama keliauja aplink pasaulį,
o tu negali net išmėginti muzikos instrumento?
- Ji sakė, kad po Europą. - Ką?
Ne, tiesiog tu pasakei: „Ji keliauja aplink pasaulį.“
Ji sakė, kad po Europą.
Gerai, vienu žemynu daugiau, nei tu esi linkęs išmėginti, tad...
Esu buvęs Europoje, Kese. Kaip manai, kur yra Airija?
Tu nebuvai nuvykęs į Europą, Dasti.
Tu atvykai iš Europos. Tiesą sakant, tu niekur nebuvai.
Atsiprašau, Amelija Erhart,
pamiršau apie tavo nereikšmingą kelionę po vynuogynus prieš du dešimtmečius.
Man irgi gaila.
Gaila, kad tau nesinori praplėsti akiračio.
Ir apgailestauju, kad nupirkau tau tai, ko neprašei.
- Atsiprašymas priimtas. - Ne!
Negali priimti mano nenuoširdaus atsiprašymo, tad...
Nuoširdžiai jį priimu.
Paklausei manęs, ar aš laiminga.
Ar tu laimingas?
Ar čia laimė...
Nežinau, ar čia laimė, Kese.
Man niekad nereikėjo apie tai galvoti, ir viskas buvo gerai.
Bet dabar dėl kažkokio sumauto aparato
turiu apie tai galvoti visą laiką.
Ir aš turiu galvoti apie tai visą laiką.
Ir galvoju - ar galėčiau, ir kaip galėčiau būti laimingesnė.
Gal ir tau reiktų pamėginti.
Kažkas naujo.
Kas?
Tai, kad pykstatės su tėčiu.
Nėra ko nerimauti.
- Mes išsiaiškinom. - Aš nesijaudinu.
Pasirodo, skiriasi tik išties laimingi žmonės.
Ar žinojai, kad vyno degustavimas susideda iš penkių žingsnių?
Tai ne degustavimas...
Kokie konkrečiai tie penki žingsniai?
Gerai, čia buvo nemokama taurė.
Pirmasis žingsnis - pažiūri į spalvą.
Gerai, paimk taurę, pakelk ją. Pakreipk prieš šviesą.
Raudona.
Toliau reikia pasukti. Gerai.
Labai švelniai, iš riešo.
Gerai, taip vynas atsiveria.
Matai tuos dryželius ant taurės šono?
- Taip. - Tai vadinamosios „kojos“.
Klausimas. Ar mes kada nors geriam vyną, ar tik...
Pasakysi, ką užuodi?
Vyšnią?
- Taip. Gerai. Dabar gurkštelėk. - Gerai.
Gurkštelėk. Taip. Gerai.
O dabar pajusk skonį.
Tas MORFO aparatas tave išmušė iš vėžių, ką?
Tikrai taip.
Regis, supratau,
kad noriu būti mama, kuria tu žavėtumeisi.
Ir esi.
Ne, bet tam, kad ja būčiau, negaliu...
Negaliu pasiduoti nevilčiai, supranti?
Negaliu būti ta, kuri jaučia kartėlį dėl žlugusių svajonių,
ir dėl to tave žemina kiekvienai progai pasitaikius.
Nežinau, apie ką tu čia kalbi.
Kalbu visiškai hipotetiškai.
Žinoma.
Tik nenoriu tavęs sumauti.
Aš ir taip jau gana sumauta.
Tai gal ir pavėlavai į traukinį.
Jei tai susiję su tuo aparatu,
manau, neturėtum taip savęs graužti.
Tai svarbu tik tada, jei tu nori, kad būtų svarbu.
Manau, kad noriu, jog būtų svarbu, Trina.
Ir jei tai...
Žinau, kad juokiesi iš manęs, bet...
Nesijuokiu iš tavęs.
Man tik reikia, kad tai kažką reikštų.
Na...
Padaryk, kad tai kažką reikštų.
KARALIŠKOJI ŠEIMA
Pasiimu savo gaminius. Nebegali jų pardavinėti.
Aš tau perskambinsiu.
- Ką pasakei? - Girdėjai.
Ne tau spręsti, ko turėtų norėti kiti žmonės.
Supratai?
Manai, kad Dirfildo žmonės nori pigių niekučių su elniais?
Kada paskutinį kartą kas nors šiame mieste matė sumautą elnią?
Jis net neturėtų vadintis „Dirfildu“. „Elnią“ iš pavadinimo galima išmest.
Elnių statulėlės - perkamiausios. Skirtingai nei tai, ką pagamini tu.
Tikrai?
Gerai, apžiūrėkim kitas tavo populiariausias prekes, gerai?
Pavyzdžiui, šitą.
„Namai skirti šeimai“. Rimtai? Ar tam skirti namai?
Tada prašyčiau, leisk visas jas nupirkti.
Taip pat ir akmenį, nes žinome,
kad „Dirfildas kietas kaip akmuo“.
O žinai, kas nėra toks kietas?
Nudažytas akmuo. Nudažyti akmenys nėra kieti.
Nudažyti akmenys - visiškas mėšlas!
Tau nepatinka mano akmenys?
Šeila. Man patinka jūsų akmenys, jie puikūs.
Aš tik norėjau šį tą įrodyti.
Norėčiau nupirkti vieną iš jūsų akmenų.
Penkiasdešimt dolerių? Už mažą?
Jie brangūs dėl smulkių puošybos detalių.
Gerai.
Žinot ką? Dar grįšiu nupirkti akmens.
Dabar mano rankos pilnos, nes paimu šitas pagalves.
Skambinkit merei.
Gerai. Žinau, kad šito nenorėjai.
Bet manau, kad tai išties įkvėps žmones.
Man dėl to labai gėda.
Žinau, bet parduotuvei tai bus į naudą.
Prašau, pakelk ją aukščiau.
DIDVYRIS
PAGAL M. O. VOLŠO KNYGĄ
Išvertė Sandra Siaurodinė