Як тобі ці?
Йому потрібні окуляри?
Йому нічого не потрібно.
-Але він чекає на 40 подарунків. -От біда.
Оце ти собі ускладнила життя.
Він і досі дарує тобі на день народження пінгвінів?
Ні, тупиків.
-Тупиків. -Так, тупиків.
Якби ж я мала машину часу,
щоб повернутися в той день двадцять років тому,
коли я один раз бовкнула, що тупики симпатичні.
От тільки це б і змінила.
Це б я точно змінила. До речі.
Треба купити печиво з тупиками.
Точно. Дуже гарно.
То скільки вже?
Зі всім, що вдома, ми дійшли до 37.
-Тридцять сім, добре. -Так.
Може, докинь монет для автомата МОРФО?
Дасті не любить ігор.
Це не гра.
Касс, ти ще не пробувала?
Ти ж про все дізнаєшся скоріше за мене.
А що він робить?
Не знаю.
Здається, називає сенс
твого життя на планеті.
Мені сказав, що я «Вигадниця», і богом клянуся, я відчула,
як хтось торкнувся моєї душі
і висловив мою потаємну мрію.
Мабуть, для цього треба мати потаємну мрію.
Спробуй.
-Іди. Касс, іди... Дибай. -Ні.
Совайся. Йди.
РОЗКРИЙТЕ
СВІЙ
ЖИТТЄВИЙ
ПОТЕНЦІАЛ
ВВЕДІТЬ НОМЕР СОЦІАЛЬНОГО СТРАХУВАННЯ.
НАДАЙТЕ ВІДБИТКИ ПАЛЬЦІВ.
ВАШ ЖИТТЄВИЙ ПОТЕНЦІАЛ РОЗКРИТО!
ВАШ ЖИТТЄВИЙ ПОТЕНЦІАЛ
-Нат. -Гей.
Що?
Це жарт?
Для тебе це жарт?
Що у вас?
Я беру все.
Маю на увазі, на картці МОРФО?
Я фотографую людей з найбільшим потенціалом. Тому...
Не думаю, що мій вартий фотографії, тому...
Давай.
-На день народження. -Добренько.
КОРОЛЕВА
КВИТОК ДОЛІ
-Гей. -Гей.
Що сталось? Де ти був?
Я піддався. Зламався.
-Ні. -Так.
Як ти зайшов у магазин?
Я розбудив містера Джонсона.
Він навіть не розсердився.
Що ти отримав?
«Вчитель-свистун».
Що таке вчитель-свистун?
Ні, «вчитель/свистун».
-Через косу риску? -Так. Дивись.
Так,
у мене два рівноцінні життєві потенціали,
і я реалізовую обидва.
-Це прекрасно. -Так.
Спершу я зреагував дуже негативно.
-А тоді прогулявся... -Так.
...і подумав, що це, власне, добре...
Добре, бо це... Як би сказати? Життєствердно.
Не віриться, що ти спробував.
Так.
-Ти був дуже проти. -Так.
Я боялася розповісти, що теж пробувала.
Бо ти дуже... ти брав це дуже близько до серця.
То ти пробувала?
Так.
Я...
«Взірцева». Ще одна точна картка.
-О ні. -Ти взірцева дружина.
Що за херня?
Тобі дало «Королеву»?
-Так. -Ого.
-Що це значить? -Не знаю.
Ти мусила вийти заміж за принца чи що?
По-перше,
чому це ти вважаєш, що королевою я можу стати тільки через шлюб?
А по-друге, я не сприймаю картку серйозно,
бо, мабуть, вона нічого не значить.
-Так. Ні. -Це ж неможливо.
-Це нічого не значить. -Проте моя картка дуже точна.
Може, твоя щось значить, а моя – ні.
Авжеж.
Ти скористалася автоматом до чи після того,
як я питав і ти відповіла, що ні?
Думаю, що після.
-Думаєш, що після? -Так.
Бо різниця є.
Точно до того, як я дізналася, що тебе це так турбує.
Нічого мене не турбує.
Це чудова забава для міста.
Глянь на нас.
У мене два рівноцінні потенціали, які я реалізую,
а твій – геть недосяжний, тому...
Ну добре.
ЛЮБА ІЗЗІ
Дякую, Анджеліє.
Бо я думала, що ти жартуєш.
Рів створює багато небезпек, Марто.
Я такого не схвалю.
Хтось може втонути.
Каже, що це смішно.
Ні, я зайнята.
Може, ти чула про місцевий фестиваль «Дірфест»,
який я планую геть сама.
Я обговорю це в мерії,
але обіцяти нічого не буду.
Чесне слово.
Порвала з Мартою 30 років тому, а вона й досі знаходить привід подзвонити.
Касс. Якщо це чашки...
Твої останні вироби дуже важко продаються –
всі ці келихи для вина й кухонні рушники.
Це футболки,
і, може, вони продавалися б,
якби ти поклала їх на полицю «Вибір Іззі»,
-а не ховала позаду. -Не дурій.
-Це ж непотизм. -Мамо, це твій магазин.
А ще мій офіс, і за мною прискіпливо стежать.
Усі дії мера політичні.
О боже. Що це взагалі значить, Касс?
ФЕМІНІСТКА ДО КАЧКИ
Нічого. Просто жарт.
Така твоя перша дія в ролі королеви?
Безглузді футболки для підданих?
-Як ти... -Нат розказала.
І знаєш що?
Мені автомат видав «Танцівницю», і я свій потенціал реалізувала,
але я принаймні перед усіма не хизуюсь.
Я не хизувалась.
Справді. Нат була зі мною.
Це Нат запропонувала таку помаду?
Може напише про це в «Дірфілді сьогодні».
«Жінка обрала відтінок помади не в тон шкіри».
Це тут ні до чого.
Я нафарбувалась, бо в нас сьогодні вечеря.
-Ти ж знаєш. -Яка ще вечеря?
-День народження Дасті. -Касс, не кричи на мене.
Я не зобов'язана пам'ятати всі дні народження.
-Я не комп'ютер. -День народження був
одинадцять днів тому,
але через тебе ми тричі переносили вечерю.
Якщо вона в календарі, я прийду.
Щось іще чи це все?
Це все.
Кузен імператриці Матильди – такий собі Стефан Блуаський
по суті заявив:
«Генріх на смертному одрі сказав, що я його спадкоємець».
Але всі знали, що престол Матильдин.
Вибач, Лідіє.
Чудова й вичерпна презентація.
Тільки... я бачу, що всім важко зосередитись.
Розумію. Як витрачати час на історію,
коли в нас стільки запитань про те,
що відбувається у нашому місті прямо зараз?
Особливо про те, звідки взявся той дурний автомат МОРФО?
Ось що їм цікаво.
Що взагалі значить це МОРФО?
Це метелик.
Метелик, так. Авжеж.
Я теж шукав у інтернеті.
Ви шукали? На автоматі величезний логотип з метеликом.
Він сам у формі метелика,
а коли прикладаєш пальці, з'являються крильця.
Знаю, Лідіє.
Мав на увазі, що, може, МОРФО щось значить.
Наприклад, це назва компанії?
Тому я пошукав...
Ми всі шукали. Знайшли фото метелика – блакитного морфо,
але компанії не існує.
Думаєш, компанія назвалася б так само?
Їм потрібні відбитки й номери страхування
для якоїсь тупої схеми зі збору інформації.
У мене ніколи не брали відбитки пальців,
а в магазині нема вайфаю.
Навіть якщо наші дані обробляють,
я ніколи не говорив про метеорологію
і не думав нею займатися.
І не треба.
Хто сказав, що людина не може змінити свій потенціал?
Це неможливо. Я пробувала тричі.
-Ясно. -«Морфо» грецькою значить «фігурний»,
а давні греки вважали, що блакитні морфо пророчать
майбутнє, виконують бажання й розкривають долю.
Я надіслала це в груповий чат. Не вдавай, що знала.
Це не доля.
Доля –
це те, що станеться за будь-яких обставин.
Потенціал – це те, що може статись.
І це не обов'язково щось добре.
На твоїй картці написано щось погане?
-Ні, я просто... -Що в тебе, Джейкобе?
-Я просто... -От чорт. Що в тебе?
Я піду.
-Усе добре? -Так.
Ви ж казали, що можна пропустити урок про Генріха...
-Так. -Дякую.
Ви його дуже засмутили.
Нехай це буде для нас уроком.
Зараз нам не можна тиснути на Джейкоба.
Це ви спитали, чи він отримав щось погане.
-Ні. -Точно щось погане.
Якби це було щось добре, він розповів би.
Поможіть!
На допомогу!
Поможіть! Є тут хтось?
На допомогу!
Гей!
-Хто це? -От лайно.
Джейкоб!
Як справи?
Ви не поранились? Я в порядку.
Ти прийшов, і мені вже краще.
Я добряче стукнулася головою, але буду в порядку.
Я намагаюся не рухатись,
бо кажуть, що краще не рухатись.
Мій телефон причеплений до байка.
Добре, не рухайтесь.
-Просто будьте тут. -Добре.
...я викличу допомогу.
-Добре. Так. -Добре?
-Так. -Гаразд.
-Усе буде добре. -Чорт.
-Дихай глибоко. -Я в порядку. Усе добре.
Усе під контролем, Джейкобе. Ти мій герой!
Так.
-Якщо чесно, я переживаю. -Чому?
Тато ненавидів автомат до того,
як почув, що свого максимуму досяг,
а мама тепер народна принцеса.
Чому ніхто про це не говорить?
Власне, тільки про це й говорять.
А мама дуже пишається.
Я не пишаюсь. Можеш зараз не переписуватись?
Я запитую директорку Пет про її аварію. Ти проти?
-Директорка Пет потрапила в аварію? -Не хочу знати.
А ти, Трі? Який твій потенціал?
-«Гончар». Угу. -Вівчар, круто.
Будеш овець пасти?
Так, тату. Пастиму овець.
Тобто... кераміка.
-Так, дякую. -Так.
Моя учениця пробувала кілька разів, і результат був той самий.
Так.
Так?
У тебе теж? Скільки разів ти пробувала?
-Кілька. -Я «Танцівниця»,
якщо вам цікаво.
Нічого несподіваного.
У мене була прекрасна кар'єра в Нью-Йорку.
А тоді... сталося життя.
Кому налити шатонеф-дю-пап?
Мені.
Хтось, окрім Тріни, хоче шетонеф-дю-пап?
Не відмовлюся, Касс. Дуже смачне вино.
Воно 2011 року, особливо врожайний рік у регіоні.
Має посмак полуниці й шкіри.
-Ого. -Аж я захотів.
Ми ж святкуємо.
Кері, я думала, ми зачекаємо до десерту.
Не витерплю.
-Нарешті йдете на пенсію? -Не йдемо.
Але ми пробуємо щось нове.
Власне, ми розлучаємось.
Що?
Нас надихнув МОРФО. Ми щасливі як ніколи.
Як...
як саме вас надихнув МОРФО?
-Картка помогла мені усвідомити... -Так.
що я дуже хочу побути одна.
Тому я поїду на рік в Європу як самотня жінка.
Що діється?
Що було у вашій картці?
-«Цілителька». -«Цілителька»?
«Цілителька».
Сигнал від усесвіту, що пора зайнятися самозціленням.
Або це значить «лікарка», якою ти щодня й працюєш.
Ні. Я більше не хочу бути лікаркою.
Я налікувалася. Я була лікаркою в Ірландії.
Я переїхала сюди, щоб продовжити мамину практику.
Сонце, я ніколи нічого не робила для себе, навіть коли хворіла.
Це правда.
Це знак.
-Бабусю, це чудово. -Дякую, золотко.
-Я отримав «Чоловік-модель». -Перестаньте.
Саме «чоловік»?
Я роками торочу, що в нього чудесна фігура.
Та ну.
-Казати таке – твоя робота. -Уже ні.
Кері вже записався в агентство, що займається регіональною рекламою.
-Що там? Торгові центри... -Так.
...і Санти-красунчики.
-Оце так. -Санти-красунчики?
Хто б подумав? Таке існує.
Нам це на користь.
Ми з Елоїз днями жартували.
«Треба було давно розлучитись».
-Гарний жарт, тату. -Ми раді, що не розлучились.
Ми знаємо, як розлучення засмучує чутливих дітей.
Я й зараз засмучений.
Та невже.
Іззі! Ти ж не... Я не говорила про тебе й Марту.
Не кожне розлучення травмує дітей.
На Касс це не вплинуло, вона чудова.
Елоїз, не переживай.
Мене не так просто образити.
І мені не треба розповідати, яка чудова в мене дочка.
Дякую всім за вечерю.
З днем народження, Дасті.
Точно, це ж моє свято.
Па-па, бабусю.
Овва. Вибачте.
Не хотіла засмутити твою матір.
Це ж не про неї.
Усе завжди про неї. Тому...
То ви все ще любите одне одного?
Боже, так.
Сину, повір, більше, ніж раніше.
Тому ми одне одного відпускаємо.
Знаю, це важко осягнути.
Просто вір нам.
Це добре для нас і наших стосунків.
-Ти напружив м'язи? -Ні.
Це мої розслаблені руки.
Коли ти так накачався, тату?
Я не накачаний.
Хіба що трошки.
Я б сказав: «У міру накачаний».
Я б так не сказав.
Сину, ти мусиш побачити в цьому плюси.
Цей автомат помагає нам...
прийняти свої нові сторони й дізнатися одне про одного більше.
Приміром, ти.
Ти ж не знав, що я накачаний?
-А я не знав, що ти свистиш. -Що це ти робиш?
Оголююся, сину.
І хочу, щоб ти оголився.
Я не хочу скидати сорочку.
Посвисти для мене, сину.
Прямо зараз.
Чому в тебе груди ніби розділені на дві частини.
Я роблю суперсет з жимом і розведенням рук з гантелями.
А між м'язами мащу сонцезахистом.
Не хочу на це дивитись.
Ну...
Я не одягну сорочку, поки не засвистиш.
Я стільки років прожила в Ірландії,
де могла застрибнути в літак до Іспанії за 50 баксів.
Я не усвідомлювала, як мені цього бракувало.
Так.
Тому даси мені всі свої рекомендації по Європі.
О так.
Знайшли, кого запитувати.
Зажди. Хіба ти в коледжі не вчилася семестр за кордоном?
Лише в Італії.
Лише в Італії. Ясно.
Я жила в Монтепульчано в Тоскані.
Монтепу... Ану повтори.
Монтепульчано.
О боже. Яка краса.
Там була маленька кав'ярня, де я читала й пила вино...
-Неважливо. -Договори.
Не знаю, але щоразу, як п'ю монтепульчано,
то відчуваю запах льняної олії,
якою мили барну стойку в кафе.
Ти мусиш вернутись.
О, так.
У вас велика валіза? Я вміщуся?
Можу потіснитися. Я ж крихітна.
Я б залюбки. Закинула б Тріну в ручну поклажу.
Та я сама вміщуся в ручну поклажу.
Але я все одно хочу поїхати сама.
Стоп. Чому ми миємо посуд?
Гляньмо, як там хлопці.
Ой-ой.
Ого.
Покажи їм.
У нас тут чоловіча забава.
Батько й син.
О так. Класична тусовка батька й сина.
Тому я...
Зійду з дороги.
Що з цією сорочкою?
Чому ні? Чому...
Сонце, чому ти так її тримаєш?
НАБІР СОМЕЛЬЄ КАСС
Татку.
Не зви його так.
О боже. Ти... Перестань. Надто сексуально.
Ти так кажеш, бо ти моя колишня.
Елоїз, хотіла дати вам оце.
-Книжка про вино... -Так.
...але водночас про географію, тому...
Ти ж була тільки в Італії.
-Це... -О так.
В якийсь момент я думала, що потраплю у Францію...
-Не можу її взяти. -Беріть.
Я так її і не прочитала.
Дякую.
Надіюся, ви знаєте, що ми вас дуже любимо.
-І ми тебе, мамо. -І я вас люблю.
-Так. Ми любимо вас обох. -Так, мама вже сказала.
Щойно сказала. Ти такий спітнілий. Жах.
Усе нормально. Він усе одно чудово пахне.
Понюхаємо тата пізніше. Вам уже пора додому.
Добре. Коханий, ти все забрав.
-Люблю вас. -Бувайте.
Будьте чемні.
Вибач, що?
Знаю, для тебе це був шок.
-Так. -Але, схоже, вони щасливі.
Тому це на краще.
Ну знаєш,
я б сказав, що це надзвичайно поспішно...
і неврівноважено.
Тепер, після дефіле й свисту.
Не слід заохочувати розлучення.
Ти вважаєш, що світу бракує розлучених моделей?
-Я просто... -Це ж божевілля! Ні?
Що з усіма діється?
Чому всі відчайдушно пробують переписати життя?
Чому ти купила мені теремін? Поговорімо про це.
Про що? Про теремін?
Так, теремін.
Я його не просив. Його не було в списку.
Що ти...
Що ти пробуєш мені сказати, обираючи такі дарунки?
Просто вирішила подарувати тобі щось незвичне й унікальне.
Бо я не унікальний.
О боже, Дасті, ні. О боже.
Ти особливий. Ти прекрасний.
Але, коханий, твій тато починає нову кар'єру,
мама мандрує по світу,
а ти не хочеш спробувати музичний інструмент?
-Вона говорила про Європу. -Що?
Ти щойно сказала: «Вона мандрує по світу».
Вона казала про Європу.
Це на континент більше, ніж готовий спробувати ти, тому...
Я бував у Європі, Касс. Не знаєш, де Ірландія?
Ти не бував у Європі, Дасті.
Ти приїхав з Європи. Тому ти ніде не бував.
Вибач, Амеліє Ергарт.
Я забув про твою поїздочку по виноградниках 20 років тому.
І ти мені вибачай.
Мені жаль, що ти не хочеш розширяти світогляд.
І вибач, що подарувала тобі те, про що ти не просив.
-Приймаю вибачення. -Ні!
Не приймай моїх фальшивих вибачень.
Щиро їх приймаю.
Ти питав, чи я щаслива.
А ти щасливий?
Зараз ти щасливий...
Не знаю, чи я щасливий... Касс.
Я ніколи про це не думав, і це цілком мене влаштовувало.
А тепер через якусь дурну машину
я постійно про це думаю.
Я теж про це постійно думаю.
Проте я думаю, як мені стати щасливішою.
Можеш теж спробувати.
Це щось нове.
Що?
Сварки між тобою й татом.
Нема причин переживати.
-Ми в порядку. -Я не переживаю.
Очевидно, розлучаються тільки дуже щасливі люди.
Ти знала, що дегустація складається з п'яти кроків?
Це не те...
Які, кажеш, п'ять кроків?
Добре. Це був пробний.
Перший крок: ти дивишся на колір.
Ого.
Візьми бокал і підніми. Нахили до світла.
Червоне.
Тепер треба покрутити.
Дуже акуратно, від зап'ястя.
Щоб вино розкрилося.
Бачиш лінії на стінках келиха?
-Так. -Їх називають «сльози».
Запитання. Ми будемо пити вино чи просто...
Скажи, як пахне.
Вишнею?
-Так. Добре. Тепер сьорбни. -Так.
Сьорбай. Так. Добре.
Тепер куштуй.
МОРФО вибив тебе з колії.
Таки вибив.
Здається, я усвідомила,
що хочу стати мамою, якою б ти захоплювалась.
Ти саме така.
Ні, бо... щоб бути такою, я не можу...
не можу мати власних розчарувань.
Я не хочу стати людиною, яка через власні нездійснені мрії
принижує тебе за кожної нагоди.
Навіть не знаю, про кого мова.
Просто гіпотетична ситуація.
Аякже.
Не хочу похерити тобі життя.
Воно вже похерене.
Тому ти втратила свій шанс.
Якщо ти переймаєшся через автомат,
то спробуй зістрибнути з цього гачка.
Це важливо, тільки якщо ти так вважаєш.
Я вважаю, що це важливо, Тріно.
І якщо це...
Знаю, тобі смішно з мене, але...
Мені не смішно.
Хочу, щоб це щось значило.
Ну...
Зроби, щоб так і було.
КОРОЛЕВА
Я забираю свої речі. Не хочу, щоб ти їх продавала.
Я передзвоню.
-Що ти сказала? -Ти мене чула.
Не тобі вирішувати, чого хочуть інші.
Ясно?
Ти вважаєш, що жителі Дірфілда хочуть дешеве гівно з оленями?
Коли тут востаннє бачили клятих оленів?
Це вже давно не Дірфілд. Це Філд – просто «поле».
Статуетки оленів чудово продаються. На відміну від твоїх виробів.
Та невже?
Може, глянемо на решту твоїх «найкращих» товарів?
Наприклад, оцей.
«Дім для сім'ї». Серйозно? Дім справді для сім'ї?
Тоді я куплю їх усі.
А ще цей камінець, бо, як ми знаємо,
«Дірфілд рулить».
Знаєш, що не рулить?
Розмальовані камінці. Камінці не рулять.
Розмальовані камінці – це лажа!
Тобі не подобаються мої камінці?
Шейло. Твої камінці класні.
Я просто доводжу свою думку.
Власне, я хотіла б придбати такий камінець.
П'ятдесят доларів? За такий малий?
Вони дорогі через дрібну роботу.
Ясно.
По камінець я ще вернусь.
А поки що руки зайняті, бо я забираю всі ці подушки.
Викликайте мера.
Так, я розумію, що ти не хочеш.
Але це надихне інших.
Мені дуже незручно.
Знаю, але це поможе магазину.
Підніми її вище.
ГЕРОЙ
ЗА КНИЖКОЮ М.О. ВОЛША
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська