Det er altså ikke nogen kirke.
Vodka og ginger ale, tak.
Så gerne.
Værsgo.
- Værsgo. - Tak.
- Læser du Daggry? - Nogen havde glemt den.
Den er faktisk ret forvirrende. Der dukker bare en masse figurer op.
- Der er jo flere andre bøger før den. - Det ved jeg godt.
Hvis du godt kan lide bøger...
Nå ja, den oprindelige fantasy-bog. Også med figurer, der bare dukker op.
Hej.
Nå, der sidder du. Den næste store keramiker.
Næppe.
Kan man ikke bare gøre noget, fordi man kan lide det?
Jo.
Det er vigtigt at vide, hvad der tilfredsstiller en.
Selv i svære tider.
"Vi er bedrøvede, men dog altid glade." Det er Andet Brev til Korintherne...
Biblen, ja. Ved du, hvad jeg elsker ved Biblen?
At der ikke er noget galt med den. Især ikke, når de stener ikke-jomfruer.
Det er bare... pragtfuldt.
Det var ikke for at holde øje med dig.
Din far sagde, du har haft det svært, siden Kolton døde.
- Sagde han det? - Jeg ved, der foregår meget.
Og du føler dig måske udenfor, nu hvor skolen er startet.
Jeg ved en anden, der følte sig udenfor.
Du siger ikke "Jesus".
Jeg mente nu mig selv.
Da jeg flyttede til Deerfield, følte jeg mig meget malplaceret.
Hvorfor blev du så? Og hvorfor kom du egentlig?
Og, hvis jeg må have lov at spørge, hvorfor blev du præst?
Det her handler om dig, Trina. Mit liv er ikke vigtigt nu.
Er det ikke? Du er ellers blevet inkarnationen af den maskine.
Det må da være fedt. Al omtale er jo god omtale, ikke?
FADER ER FADER
Måske ikke for præster?
Okay.
Det er ikke slemt. Det er slet ikke slemt.
Hvad snakker de om?
Det er...
For dælen, det er stærkt.
Lige i næseborene.
Hvad kommer de i dem?
Gud, hor er det åndssvagt. Det dur ikke.
Puha.
Hvad foregår der her?
Jeg spiser bare stærk kylling. Det smagte faktisk fint.
- Er du blevet tatoveret? - Det... Ja. En overraskelse til din mor.
- Hvorfor står der "Jeg elsker pu"? - Nej, der skal stå "Jeg elsker Puff".
Det kaldte jeg din mor. Men åbenbart er ribbenene
et ekstremt smertefuldt sted at blive tatoveret. Så jeg gav op.
- Du kan skrive "Jeg elsker pussy". - Trina.
- Det gør du vel. - Lad nu være.
Hej. Hvad sker der? Står du i bar overkrop?
Jeg spiste kylling, og så greb det om sig.
Far har fået en halv tatovering. I skal få fred til at knalde.
- Må jeg se? - De skulle være en overraskelse, men okay.
Er du klar?
"Jeg elsker..."
Puff! Der skal stå "Jeg elsker Puff".
Jeg skal derhen igen, for de løb tør for blæk.
Har jeg givet udtryk for, at jeg ønskede mig det?
Nej. Altså ikke direkte.
Jeg ville bare gøre noget romantisk og uventet, der skulle vise dig,
- at jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig.
- Og det var virkelig en overraskelse. - Ja, ikke?
Og meget permanent. Så jeg ved ikke...
Måske skal det være det sidste søpapegøje-relaterede, du gør for mig.
- Hvad mener du? - Du ved, alt det med søpapegøjegaver.
Og kælenavnet "Puff", som jeg troede var slut.
Men især fordi jeg kun har sagt, at de var søde, én gang.
Hold da op.
Okay. Nej, det er da helt fint.
Jeg er glad for, du sagde det. Nu behøver vi bare
smide 20 års totalt meningsløse, romantiske gaver ud.
- Vi begynder med ham her. - Nå, okay.
- Du behøver ikke smide alt ud. - Jo jo, du har fuldstændig ret, skat.
Det er ynkeligt at beholde ting, bare fordi de er fra vores første date.
Slut med søpapegøjer. Væk med de her dumme tøjdyr.
- Du behøver ikke... - Kalenderen, ud.
Notesbogen, du fik til din fødselsdag.
Jeg skal have chili på alt nu. Kiksene. Skal de også ud?
- Jeg spiser dem ikke. - Super! Ud. Andet?
- Der er flere her. - Ja, der er flere ting. De står overalt.
Men du behøver ikke smide dem ud. Jeg ville ikke gøre dig ked af det.
Av, for fanden! Mine ribben. Blækket er stadig vådt.
- Jeg ved ikke, hvad der sker med dig. - Der sker ikke noget.
Du sagde, at vi stadig skulle kunne overraske hinanden.
Det er kun dig, der overrasker.
Først får du det royale kort og holder det hemmeligt.
- Dusty... - Så kom det med kyllingen.
Og pludselig leder du heppekoret til basketballkampen
og får ny frisure, som i øvrigt er flot.
Tak.
På grund af den maskine siger folk deres job op. De flytter.
De afslutter faste parforhold og kaster sig hovedløst ud i nye.
- Så du har hørt det? - Hvad?
Vi er samlet her i Giorgios Italienske Restaurant og Sportscenter
for at fejre ægteskabet mellem rektor Patricia Burgess og Farid Malik,
hvis kærlighed er blevet velsignet af Guds nåde.
Og af Morpho-maskinen.
Farid, min elskede.
Da jeg fik potentialet "Motorcyklist", troede jeg ikke, det kunne blive bedre.
Da jeg så kom ud for den ulykke, troede jeg, det var det værste.
Men hvis jeg ikke havde slået hovedet og var blevet indlagt,
- havde jeg aldrig mødt dig. - Har de ikke kendt hinanden i årevis?
Tænk, hvis dit livspotentiale ikke havde været "Elsker"?
Havde du så siddet hos mig hele natten? Holdt min hånd? Og holdt mig vågen?
Vi talte om alt.
Da vidste jeg, at mit sande livspotentiale var sammen med dig.
Er du sikker på, du ikke har hjernerystelse?
Som disse to turtelduer er et smukt eksempel på,
er Morpho-maskinens veje, ligesom Herrens, uransagelige.
Man må overveje, om det er en del af en overordnet plan
eller bare helt tilfældigt.
Ligesom Morpho-sommerfuglen spreder Pat og Farids kærlighed vingerne,
og vi kan kun håbe, at de potentielt er sammen for altid.
Vil I udveksle ringe?
Vi skal faktisk udveksle vinger.
Sådan.
Pragtfuldt.
- Fader... - Fader.
- Fader... - Du kaldte maskinen Gud, og I er jo tætte.
Jeg har intet med maskinen at gøre.
Jeg vil gerne høre din mening, meget hurtigt, om universets gåder.
Jeg fik "Blomsterhandler".
Blomster, kronblade. Krom på motorcykler. Jeg er biker. Det er fint, ikke?
- Beklager, men... - Fader? Fader? Fader?
Okay, venner. Lad nu fader Reuben nyde festen.
- Drinks, drinks, drinks? - Jeg vil godt have en.
Jeg vidste ikke, du kom.
Jo, da mr. Malik bad mig komme, troede jeg, han mente som gæst.
- Så du hygger dig også rigtig? -Åh ja.
Jeg venter på min tur i gondolen.
Så de har været sammen en uge, og nu er de gift? Morsomt.
Jah... Jeg ved ikke. De virker meget forelskede.
Se de blikke, de sender hinanden.
Hun kan jo ikke dreje nakken. På grund af kraven.
Helt ærligt, synes du ikke, det er lidt overilet?
- Det kan man vel også sige om os. - Hvad? Det var da ikke overilet.
Dusty, vi var 20 år.
Vi vidste intet om os selv eller parforhold.
Jeg behøvede ingen maskine til at vejlede mig.
- Det er ingen konkurrence. - Og se os nu.
Tyve år senere, og vi overrasker stadig hinanden.
Du kunne overraske mig ved at være lidt mere åben.
Lidt mere imødekommende og optimistisk.
- Hej. Er det ikke bare hyggeligt? - Meget.
Mand...
Cass, du ser ualmindeligt dejlig ud i aften.
Dusty, du... er her også.
- Jeg driller bare. - Av...
Sikke en rørende vielse. Jeg kæmpede med tårerne hele tiden.
Og jeg tabte sgu, mand.
- Det gjorde jeg også. - Det er løgn. Se lige os.
Sådan et par sentimentale bløddyr.
Ikke som ham Dust-bust, der holder sine følelser under lås og slå.
Nej da, jeg må optimistisk sige,
at det var den mest hjertevarme, maskineinspirerede vielse
efter et forhold på under otte dage, jeg har set.
Har I smagt hapserne? Det skal I. Prøv det sidste nye på Giorgios menu.
Cass-vinger, alias stærke vinger.
Ikke ret subtilt.
Se, hvem det er.
Goddag, Martha. Præsenter mig for din nye partner.
Hun er min hustru. Men ja, du kender Rose.
Hun har siddet i festudvalget de sidste fem år.
Undskyld. Det er det skarpe lys herinde.
Alle ser meget ældre ud.
Nå, Izzy, er du en ven af bruden eller gommen?
Jeg er borgmester. Jeg deltager i alle byens arrangementer.
Så ikke inviteret.
Men apropos politiske pligter talte vi netop om kroen.
Har du mon haft tid til at underskrive den tilladelse, vi ansøgte om?
Hvis du vil tale med mig, så gør det. Du behøver ikke søge om tilladelser.
Jeg skal bruge den tilladelse.
Efter al den tid tror du stadig, du behøver bygge en voldgrav.
Så giv os dog den skide tilladelse.
- Og fjern grabberne. - Kom, Rose. Det nytter ikke noget.
- Wow. - Hun rørte ved dig. Utroligt.
Undskyld mig? Hallo? Må jeg bede om jeres opmærksomhed?
Det er blevet min tur til at give en gave til brudeparret.
Jeg får brug for lidt plads. Er I søde at flytte jer?
Ja tak.
Som I alle ved, er jeg, udover at være borgmester,
også danser.
- Det gør hun ikke. - Det gør hun.
Pat og Farid. Den allerbedste måde at fejre jeres nye ægteskab
- er med gaven... bevægelse. - Bevægelse.
Spil, Jacob.
Jeg ved godt, I ikke nyder det, men folk vil tale om det i mange år,
så prøv at se så meget som muligt.
En ny drink omgående.
- Javel. - Omgående.
- Min mor viser sin vagina frem. - Ja.
Et glas hvidvin, tak, bartenderinde. Fader.
- Hej. - Nå ja! "Fader er Fader."
Værsgo.
FEDE SÆK
Interessant glasvalg.
Jeg tog dem med fra baren. De passede til et bryllup.
- De var på udsalg hos Izzy. - Køber du ind for Farid nu?
Ja, siden han fik sit potentiale.
- Ikke så fedt. - Hvad med dit potentiale?
Jeg har ikke brugt den dims og gør det ikke.
Og stemmen, der siger: "Gør som de andre?"
- Sådan en har jeg ikke. - Sejt.
Heller ikke mig.
I er ret nye i byen, så I finder det sikkert sært,
at en kvinde, som ikke er inviteret, stjæler fokus fra brudeparret
med en improviseret og åbenlyst seksuel dansesolo.
Det er dog langt mere sindssygt, end det virker.
Jeg vil vide alt.
De fleste af de høje spark er rettet
mod hende, der foregiver at stirre på olivenfadet.
Det er Martha. Martha er Izzys eks.
Martha og Izzy flyttede til Deerfield, da Cass var ni,
og Izzy taler stadig om den dansekarriere, hun forlod.
Wow, okay. Hun forstår at bevæge sig.
Ja, men det var i 90'erne. Hvem var ikke professionel danser dengang?
- Var du det i 90'erne? - Har du hørt om Riverdance?
Var du med i den?
Nej, jeg var med til at danne River-Prance.
En dansetrup for drenge med blandede evner.
Åh gud.
Vi så os selv som et kreativt svar på irsk dansekultur,
som var meget stiv. Helt snøret til.
- Vi var unge. Samfundsnedbrydere. - Meget punk.
På en måde ja... Ja. Vi smagte på mange genrer.
Med alle de store. Chaka Khan, Bananarama, George Michael, RUN-DMC.
- Nu ved vi, hvorfor Cass faldt for dig. - Nej, det var før Cass. Hun er ikke...
Åh nej, nu gør Cass noget sødt. Det ender ikke godt.
Ja, hun danser med blomsterpigen, og det er fandeme charmerende.
Nu synes andre også, det er charmerende.
Så får Izzy ikke al opmærksomheden! Og hun har set det.
Nu kigger hun over på Martha. Martha har også set det! Kampen er i gang!
Held og lykke.
Nå da, du ved lige, hvordan man stjæler billedet.
- Hvabehar? - Kunne jeg ikke få fem minutter?
- Stjæler jeg billedet? - Det er slemt nok, hun tog hende med.
Tænk, at de er sammen endnu. Men Rose har jo ingen børn.
Martha sagde altid, at jeg havde for meget med i bagagen.
Hej, fede sæk.
På grund af glasset.
Undskyld, det lød ikke godt. Hvad sagde hun til dig?
Ikke noget, jeg ikke har hørt før.
Kan jeg muntre dig op?
Nej. Vi kan godt tage hjem, hvis det er okay.
Jeg siger lige farvel til Pat.
Måske kan jeg bede Giorgio om at gøre dig til fast DJ.
Så kan vi tale sammen, uden at jeg skal æde fiskeruller.
Det er fisk i tæppe. Giorgios udgave af pølse i svøb.
Men jeg mener det.
Det er svært at møde dig og konstant frygte, at folk opdager det.
- Hvad er alternativet? - Jeg tænkte...
- Hvad så, hundeposer? - Hej, far. Jeg går bare rundt med de her.
Og du er god til det. Er det fisk i tæppe?
- Hvorfor er alt så stærkt? - Der er ingen krydderier i.
- Hvad så, DJ-pult? - Hej.
- Tager du ønsker? - Det er min telefon og en højtaler, så ja.
Fedt.
- Ja. - Okay.
Hej, alle sammen.
Hej, jeg hedder Dusty.
Jeg har også en gave, jeg gerne vil give det lykkelige par.
Jeg håber, I bliver glade.
Rektor Pat og Farid, nogle synes måske, det går lidt stærkt,
og at I ikke aner, om I passer sammen, men jeg tror i hvert fald på det.
Må jeg godt gå nu? Jeg skal køre med mine forældre.
Nej. Du skal blive og hjælpe med at rydde op og låse af.
- Det virker, som om jeg burde få løn igen. - Ja, men som man siger...
Man får ikke altid, hvad man ønsker sig, her i livet.
Hej. Skal du have hjælp?
Fordi sådan en sart lille dame ikke kan klare sig selv?
- Nej, jeg var... - Du må gerne hjælpe. Hvad tror du?
Hele aftenen kom folk hen og stillede en million spørgsmål om maskinen,
og du vil bare ikke prøve den?
Hvis det virker for folk, er det da fedt.
Men der er også store chancer for, at om en måned
- taler ingen om den mere. - Der er jeg uenig.
Man aner ikke, hvad folk gør, når de føler, de har fået et tegn.
Sådan er det for nogle mennesker, bare ikke for mig, fader.
Okay, hvis det er sandt...
...er du måske den eneste her i byen, der ikke forlanger noget af mig.
-Åh nej. Hvem står for musikken? - Det ved jeg ikke, men...
Nogen bør gøre noget ved det, men du skal ikke tage...
- Er det din? - Det er en gammel playliste.
- En playliste? - Slap nu af.
- Sikke meget Coldplay. - Ja, og du kan lide Biblen, så...
- Mand... - Hvad?
"Still the One" med Shania Twain. Hvorfor gør du det her, Gud?
- Så slem er den da ikke. - Nej...
Det var min bryllupssang.
- Var... Var det din bryllupssang? - Ja.
Jeg var gift med en fantastisk kvinde. Hun mødte mig, da jeg havde det værst.
Hun var som en... respirator. Hun gav mig liv.
Vi planlagde at få børn og alting. Det hele var planlagt.
Så blev hun syg. En eller anden... sjælden, usynlig sygdom.
Og så var hun væk. Bare...
Det gik så stærkt.
Og så røg jeg helt ned igen.
Jeg drak alt for meget.
Jeg slog tilfældige mennesker. Alt det sjove.
Jeg begyndte at tænke, at jeg ikke ville komme over det.
Folk kommer ikke over den slags.
Og så stod jeg uden for en eller anden tilfældig bar
og gloede ned i rendestenen som en rigtig taber
og ledte efter noget, der kunne vise mig vejen.
Så så jeg det. "Dit livspotentiale."
PRÆST
Det kan man da kalde et tegn.
Så jeg gik på præsteseminariet og tog stillingen her på Deerfield High.
Begyndte forfra.
Jeg fik skabt mig et nyt, lille liv og...
Så kom maskinen til byen, og jeg indså, at kortet ikke var til mig.
Alle tror, at "Fader" kun kan betyde én ting.
Kun jeg ved, at hvis det skulle betyde "Præst", havde der stået "Præst".
Al den tid...
...gik jeg en forkert vej.
Og så skal jeg oven i købet lytte til din skrækkelige musik.
Wow. Ja, det er meget bedre.
En rigtig bryllupssang.
Tager du pis på mig?
Kom nu.
EFTER M.O. WALSHS BOG
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve