Vítejte u Giorgia, kde jsou všichni mi familia!
To je fakt.
V mojí restauraci, nebo restaurante, en Italia, je rodina nadevše.
Taky bych jednou chtěl mít vlastní rodinu.
Když jsem dneska viděl, jak je ředitelka Pat šťastná,
přemýšlím o budoucnosti.
Taky o ní přemýšlíš, Haňulko?
Snažím se to nedělat.
Jo. Přítomnost je taky docela super.
Musím říct, že mám hroznou chuť na neplánovaný pozdní milování.
Ale nevím, jak na tom jsme.
Chodíme spolu, jsme přátelé s výhodami neboli šukamarádi nebo...
- Už půjdu. - Jo, jasně. Přesně to jsem chtěl říct.
Mamma mia.
VELKÝ POPRASK NA MALÉM MĚSTĚ
Včerejší večerní směna byla velká ostuda.
Na stolech nebylo pečivo. Pití rozlívaný nad míru mě stálo majlant.
A Carle, ty krevety byly čerstvý
jak moje stahovací legíny po desetikilometrovým běhu.
Nemůžu za to, že jste objednal prošlý krevety.
Výmluvy!
Víte, kdo se nevymlouvá? Legendy.
Po celé restauraci najdete fotky
a předměty související se sportovními legendami,
které mají společnou jednu věc.
A náhodou to je zrovna hlavní pravidlo tady u Giorgia.
Vzpomene si na to pravidlo někdo?
- Nestříkat mrdku do polívky? - Charakter!
A toho na dnešní benefici budeme potřebovat až až.
Tuto akci nám svěřila Cass Hubbardová,
což je nesmírně důležitá,
nesmírně inteligentní a nesmírně smyslná žena.
Jak jsme si řekli, budete mít polokošile s nápisem „Zeptejte se mě na potenciál“.
A abyste mě nezaskočili nějakým extrémně trapným potenciálem,
ukážete mi svoje kartičky.
- Fašisto. - Vtipný, Raymonde! Nejsem fašista.
A teď do řady, ať vám ty kartičky můžu zkontrolovat.
Dobře.
„Právník.“ Dobrý.
„Realitní makléř.“ Nuda, ale v pořádku.
„Kartografka.“ Trochu s křížkem po funuse, ale dobře.
„Guma.“ To ti vyšlo? Co to vůbec znamená?
Netuším.
Jasně. Tak to je no bueno.
Dneska budeš vzadu, Gumo.
„Gondoliérka“? Tak tos mě nasrala, Trino!
Máš „gondoliérku“, a neřeklas mi to?
Dneska budeš na kanálu. Zasloužíš si to.
No Cassandro, to se podívejme!
- Ohromující. Není ohromující? - Jo.
Určitě to bude pohodlné?
O pohodlí nejde. Jde o podporu potenciálů.
Počínaje Ellen, která ten kousek navrhla. Jen se na to podívej.
Je to úchvatné. I když tě k Giorgiovi asi povezu na střeše.
No jo. Ty jdeš v tomhle?
- V tomhle?
- Jo. - Celej ve vínovým?
Jo, dobrý, ne?
Říkám si, že si za ty peníze dám odpovídající množství vína
a při tom se nevyhnutelně poliju, tak jsem se oblíkl tak,
aby ty skvrny nebyly vidět.
- Dusty... Nech to na mně. - Díky.
Dneska nejde o to, něco za ty peníze dostat.
Jde o to, abychom vybrali peníze na důležitou věc.
Spíš doufáme, že lidi darují víc než těch 100 dolarů za vstupenku.
Jo? Já myslela, že daruju ty šaty.
Máš smysl pro humor.
Připomenete mi, kam ty peníze jdou?
- Do Potenciálního fondu. - Haló! Slyšíme se?
Jo, může za to sklínka.
Proč je potenciální? Proč není skutečný?
Je skutečný.
Nazvaly jsme ho tak, protože podporujeme potenciály.
Není to jasný?
- Je to dost jasný. - Nevím.
Poslyš, je to pro mě moc důležitý.
Jestli máš problém s tím automatem, tak fajn,
- ale nemůžeš mě v tomhle podpořit? - Jo, samozřejmě.
- Jo? - Samozřejmě.
Pokud radši nechceš mlátit do pytle a pít whiskey v garáži.
Ne, chci být tady a podporovat tě. Stoprocentně.
Stoprocentně. To se mi líbí.
Aspoň něco.
Máš pravdu. Měl bych se převlíct.
Nevíš, jestli mám něco vyžehleného?
Ne. To je jedno. Bude to parádní večer.
U GIORGIA
Ahoj.
Ahoj. Ó la la!
Podívejme se, nádherná bella donna v modrém.
Ále, nech toho. Děkuju.
Promiň, Dusty, že jsem tě předběhl a otevřel naší princezně dveře.
Vypadalo to, že se nepohneš.
Možná sis nevšiml, že jsem zrovna řídil.
Všiml a tady parkovat nemůžeš, brácho.
Dneska parkuje obsluha.
Hej. Odjedeš s autem mého kamaráda do sekce VIP na konci parkoviště? Díky.
Na konci? Plno míst je přímo tady.
- Hele, Duste, na slovíčko. - Jo.
- Rychle. - Chviličku.
- Jo! - Hele, poslyš, chceš mi pomoct?
- Ani ne. - Někdo musí zajet pro led.
Jel bych, ale odjíždí mi auto.
Dusty, prosím. Musíme spolupracovat.
Musíme dělat vše, co je v lidských silách, aby se ten Cassin večer povedl.
Tak co ty na to? Můžeš mi dělat ledaře?
Ledozřejmě že můžu.
Spojil jsem „led“ a „samozřejmě“.
- Nedávalo to smysl. - Hej, Gumo!
Zajeď s Déčkem pro led. Jeďte Gumovou dodávkou. Je tady.
Na jednom z volných míst.
- Gumo, je to galavečer. - Pardon.
O co jde, Xandere? Proč ti říká gumo?
- Vyšlo mi to jako potenciál. - Fakt?
Asi nějaká chyba v systému. Určitě máš na víc než na to být guma.
Je mi 23 a pracuju u Giorgia.
Nevím, co znamená být guma, ale možná tohle.
Mimochodem, já jsem Xander.
Já vím.
Chodil jsi ke mně na dějiny Evropy. A řekl jsem ti jménem.
Hustý. Pamatujete si mě.
No jasně.
Říkávals, že jsem nejlepší učitel.
Spíš jsem říkal „můj nejoblíbenější“.
- Což znamená nejlepší. Ne? - Jo.
Nic jsem se nenaučil, ale byl jste v pohodě.
Viděli jsme hromadu filmů a testy byly kroužkovací.
Nezáleží ani tak na metodách, jako spíš na výsledcích.
Koukni se na sebe.
Dřeš u Giorgia, spoříš. A je to vedlejšák?
Jo, hlavně dělám hudbu.
Super. A jde ti to?
To mi řekněte vy.
Jo, to jsem všechno já.
- To dělá člověk? - Jo!
Giorgio. Panečku!
To je teda proměna.
Připadám si jako na nějakém krásném italském náměstí.
Viď? Jako v Itálii u mojí nonna.
A zavřel jsem kvůli tobě hernu.
No ne. To...
To je opravdová živá hudba!
Ahoj, zlatíčko.
Když jsem žila v Itálii, jako by na každém náměstí...
...někdo hrál na housle. Vzpomínám si.
A teď pojď sem, Cassie. Tohle je zlatý hřeb.
Říkala jsi, že sis v Itálii každý den dávala zmrzlinu, že?
Myslím, že tvoje nejoblíbenější byla stracciatella, že?
Jo.
Giorgio!
Tys mě fakt poslouchal, co?
Jak bych mohl neposlouchat, Cass?
To je podle nějakého rodinného receptu nebo...
Kdepak. Tohle jsem v dětství nezažil.
Pocházím z Portorika, ale můj nevlastní otec Rocco Giorgio
zmrzlinu miloval.
Počkat, tys přijal jméno nevlastního otce?
Jenom příjmení. Svého pravého tátu neznám, takže...
Já taky ne.
Mého tátu?
- Ne, toho svého. - Tvého!
Jo, to dává smysl.
Já jen... Promiň. To je hrozný, že?
Jakože...
Jak někdo může opustit dítě?
Proto jsem tak vděčný Roccovi.
To on mě vychoval.
Proto se i otčímům říká tátové.
Nahradí neschopné táty.
Rocco nikdy nebyl hrdější, než když mě viděl chytit puk
nebo sníst mísu pasta e fagioli.
On se pak vždycky...
Je to...
No nic. Dost už těch dojemných řečiček.
Přicházejí hosté.
Heleď, postaráme se, aby dnešní večer byl nezapomenutelný.
Jo?
- Ahoj. - Zdravím, pane Hubbarde.
- A Xandere. - Nazdar.
Potřebujeme led.
To je mi líto, Trina ho vykoupila.
Asi ho potřebovali na akci u Giorgia.
Ne, to není možný, protože Giorgio nás sem teď poslal.
Bude to znít jako konspirační teorie,
ale neposlal nás sem, aby to mohl zkoušet na vaši ženu?
Ne!
Giorgio to na Cass může klidně zkoušet od rána do večera.
Cass by na to nepřistoupila.
Má doma přece „učitele/pískače“, no ne?
Nevím, no.
Slušelo jim to spolu, co?
On je jí odjakživa posedlej. A jí se to asi líbí.
A nedávno se ukázalo, že ani nejsem úspěšný učitel, takže...
Mám otázečku, hoši.
Nemáte někdy pocit, že vám na hrudi stojí velká, těžká noha?
To bude jenom úzkost, pane Hubbarde. To mívám často.
Mám jít k doktorovi?
To nedoporučuju. Já osobně hulím haldy trávy.
Mám zavolat dealerovi?
Tak jo, volám dealerovi.
Čau, tvůj dealer.
Díky moc, že jste přišli.
Děkuju, že podpoříte Potenciální fond.
Zdravím, pane Johnsone.
Otče Reubene, děkuji.
Všichni vypadají tak elegantně a půvabně.
Ahoj!
Cass. Konečně jsem tě zastihla.
Pořád někde poletuješ.
Chtěla jsem se ti jenom zmínit o tom, že si někteří lidi nejsou jistí,
jaký je účel té benefice, a já nevím, co jim říct.
Vždyť se o tom píše úplně všude.
Chceme vybrat 10 000 do Potenciálního fondu
a pomoct výjimečnému mladému člověku naplnit potenciál.
No jasně. Teď jsem si všimla toho motýla.
Čekáme, až se naplní. A můžu se zeptat?
Lidi se mě budou ptát.
Kdo je dostane?
- To zatím nevíme. - Aha.
Nejdřív ty peníze musíme vybrat.
A vítěze vybereš ty?
Kdo jiný by ho měl vybrat než Cass, ne?
Podívejte, bystrá mladá slečna, co potenciálem přímo překypuje.
To jsem já, mladá překypující slečna.
Cass, nemůžeš vybrat vlastní dceru.
Víš, jak se snažím vyvarovat protekce.
Ano, já vím a Trinu nevyberu, jasný?
Ale třeba její kamarádku. Třeba Savannah, že?
Savannah vyšla „Francouzka“.
Nebylo by skvělé, kdyby ji město podpořilo, aby mohla jet do Francie?
Já do Francie nechci.
Dobře, tak někdo jiný.
Dnešní večer patří deerfieldské mládeži, jasný?
Povzbudíme je, aby byli, kým chtějí být,
a jeli tam, kam chtějí, aniž by museli řešit, jak to zaplatí.
Jo, pokud nechtějí jet na gondole, protože to dneska stojí 20 dolarů.
Ale neboj, nikdo svézt nechce.
Tak to je paráda.
Podívejme se, jak rozlíváš Kristovu krev.
- Čau. - Též známou jako víno.
Promiň, to je blbý kněžský vtip, ale v semináři měl úspěch.
- Fakt? - Ne.
Ne.
Dlouho jsi nebyl v baru.
Znáš jiný podnik, kde nalévají extra velké drinky?
Ne, jenom se držím zpátky.
Myslím, že jsem se po té svatbě nechal trochu unést.
Dávám si od pití menší pauzu.
To chápu. Jo, to zní fakt rozumně.
Chtěla jsem jenom říct, že mě pití s tebou bavilo,
takže kdyby ses zase někdy chtěl stavit na nealko...
Možná někdy přijdu.
Scusi, že vyrušuju, vážení.
Je mi velkou ctí vám představit ženu,
která Potenciální fond založila.
Cassandra Hubbardová!
- Díky, Giorgio. - Není zač.
MORPHO.
To je slovo, které většina z nás donedávna nikdy neslyšela.
Bez něj bychom však dnešní večer nemohli uskutečnit.
Nehrála by nám tu Deirdre Seafordová,
neměli bychom svíčky od Cala Yanga,
výzdobu od motorkáře Barryho, jídlo od Carla...
A ty sexy šaty od Ellen!
Vážně. Všechno, co tady dnes vidíte,
vzniklo díky tomu, že někdo šel za svým potenciálem.
Ale co naše děti?
Jo, už to bude. Klap!
Klap.
Jo. Kdosi mi jednou řekl, že nemám žádný potenciál.
No, tak se podržte. Ten člověk se oficiálně ztrapnil.
Bože.
Podle automatu MORPHO je můj potenciál „superstar“,
ale skutečné superstar jsou moji zaměstnanci.
Včera večer jste byli úžasní. Jako vždycky.
- Hlavně ty, šéfkuchaři Carle. - Díky, hochu.
Šéfkuchaři Carle, co bude dneska za specialitu?
Bude to asi pořádnej řízek.
To je Dustyho táta.
Ten chlap je namakanej. Dal jsem té agentuře super hodnocení.
Jsem na ně hrdý.
Jak se říká en Italia: „Ogni muro è una porta.“
Každá zeď jsou dveře.
A jak říká Giorgio: „Dveře jsou od toho, aby se vyrážely.“
A jak se píše v bibli: „Pýcha předchází pád.“
A to ještě nevíš tohle.
Ten chlap má vedle vany svoji vlastní bustu.
- Tys byla u něj v koupelně? - Jo.
- Párkrát jsme spolu něco měli. - Vážně?
Naposled to bylo extrémně trapný.
Po svatbě Pat a Farida byl strašně dojatej.
Po té svatbě?
- Nezlobíš se, ne? - Ne.
Jistěže ne.
Protože s Giorgiem jde jen o sex.
Protože my ne... Protože jsi kněz.
Já moc dobře vím, že jsem kněz.
A o nic nejde, jenom mě to překvapilo.
Celodenní snění unavuje.
Dost lidí určitě přemýšlí, proč by vůbec do Potenciálního fondu měli přispět.
Říkají si: „Mám svých problémů dost.
Mám dát keš nějakýmu děcku, co chce být meteorolog?“
Tak víte co?
Z toho děcka může vyrůst člověk, co zastaví meteor,
aby nespadl na Zem a nezničil lidstvo.
A najednou vám těch darovaných 10 000 dolarů už nepřijde zas tak moc.
Nakonec bych si jen přál, aby každé dítě dosáhlo úspěchu.
Jako já.
Já myslela, že to bude o fondu a o dětech.
Však jo. Jen počkej.
Počkej, až dostaneme ty obálky s dary.
Budou úplně napěchovaný. Vím to.
No, já nevím.
Kde je Dusty? To tam ten led vyrábí?
Právě porušuju asi tak milion školních pravidel,
ale ta marijánka, to je síla.
Nevím, jestli se tomu ještě říká marijánka.
To je jedno.
Jacobe, jestli ti ta tráva na ty záchvaty pomáhá,
tak si dej, ať je ti hej.
Úzkostma ale trpím dál.
Akorát se částečně potlačí.
Z čeho ty úzkosti máš?
Klidně se můžeme bavit otevřeně, jestli chcete.
Já nevím.
Chodil jsem s jednou holkou.
Dobře ty!
Jo. Bylo to vlastně tajný,
ale ukončili jsme to. Zkomplikovalo se to.
Všechno je komplikovaný, co?
Celej svět je komplikovanej.
Ale když najdeš někoho, s kým chceš být, máš dobrej základ.
Mám pocit, že Cass se mnou moc být nechce.
Jako by mě předběhla nebo co.
Tak to určitě není.
Jako by najednou začala otvírat nějaké nové tajné přihrádky
a já žádné nemám, Jacobe.
Možná mám.
A jen se je bojím otevřít, protože by se tím ledacos pokazilo.
Ale když je neotevřu, možná o Cass přijdu.
Koupila mi theremin. K narozeninám.
Hrozně divnej hudební nástroj.
Měl jsem pocit, že mi tím chce něco říct.
- Zeptal jste se jí na to? - Jo.
Prý by bylo fajn, kdybych zkusil něco novýho.
Tak jí to asi fakt přišlo fajn.
Je těžký se to naučit?
Nevím, sotva jsem na něj sáhl.
Manželství zní drsně, hlavně když po vás furt něco chce.
Ale víte co? Tohle je snad to první, co po mně kdy chtěla,
a ani to nebylo pro ni.
Byl to dárek pro mě
spolu s dalšíma 39 dárkama, které mě měly potěšit.
A já na něj skoro nesáhl.
- Mami, nerozčil se... - No?
- ...ale nikdo nepřispívá. - Já to vidím, Trino.
Co s těma lidma je?
Hodně z nich asi šetří na svůj vlastní potenciál
a možná si mysleli, že už přispěli tím vstupným.
Můžu si za to sama.
Co jsem jako čekala?
Bylo to moc narychlo.
- Jenže... - Co?
Přestaň se usmívat.
Prosím? Snažím se si to užívat.
Děláš, že seš dokonalá, jako bys nikdy neselhala.
Vždyť jsem vůbec nic neřekla, Cass.
Byla jsi náhradní tanečnice,
jejímž životním úspěchem byla jakási bezvýznamná role
v debilním muzikálu, tak neser.
Hej, co se děje?
Naplníme toho motýla?
Ani náhodou. Je to katastrofa.
Cože? Ale Cassie, dnešek měl...
Je konec, Giorgio.
Ne. Podívej se kolem sebe. Nikdo...
Haló? Hej, jak je?
Tak jaká, lidi?
Zdá se, že jsme ještě nesplnili náš dnešní cíl.
Ale já Cass věřím a věřím i v tuhle myšlenku,
takže do Potenciálního fondu přispěju 500 dolarů
- ze svého. - Hezky!
Kdo se ke mně přidá a taky něco daruje?
No tak. Kdo se přidá?
- No tak. - Dám vám 100 dolarů.
Dobře, Beau!
Za podepsanej dres Rangers.
Ten není na prodej.
No tak. Samotnej rám by stál dvojnásobek.
Sto pade.
Prodáno plešounovi.
Jedinečný dres ze zápasu za 150 dolarů.
Dám pade za všechny fotky tebe.
Fajn. Všechny ti dát nemůžu, ale domluvíme se.
Jo!
Dvě stovky za vinotéku z tvojí kuchyně.
Tu, co mám doma? Ne, ta je minimálně za 300.
- Prodáno za 200. - Cože?
Tak jo.
Ano. To se to krásně vyvíjí.
Co ještě chcete? Mám tady plno krámů z baseballu.
Kdo ještě něco chce?
Můžete si koupit tu židli. Seděl jsem na ní.
Jo! Díky moc, že jste přišli.
Dobrá volba, Izzy.
To nebyla volba, Waltere.
Jako starostka tu hovadinu, na kterou jsme vybírali, musím podporovat.
Koukni na Cass. Je to rozená vůdkyně.
Třeba půjde v tvých stopách a bude kandidovat.
Jen přes moji mrtvolu. Že půjde v mých stopách?
V těch stopách jdu ještě pořád já, víme?
Tak dobrou noc.
Tak co, Bábizzno? Nechtěla by ses ještě naposled svézt?
Ne, děkuju, zlato. Proč s tou gondolou jezdíš ty?
Naplňuju svůj potenciál.
- Neměla jsi „hrnčířku“? - Měla.
Vystřelila jsem si z Giorgia, byla to hračka.
- Tos vyrobila sama? - Jo.
Jacob měl kartičky a máma má vyřezávačku.
Na „hrnčířku“ zapomněla.
No, užívá si chvilku slávy, co?
Přejme jí to, když se chce parádit,
hrát si na princeznu a koketovat s místními nezadanými muži.
Pořád nevěřím, žes rozprodal všechny svoje věci.
Bez tebe bychom ten cíl nesplnili.
Salud.
Byl to významný večer.
Nejen proto, že jsme tu měli první gondoliérku v historii restaurace.
Nechtěl jsem, když nejsou ani v Benátkách.
Myslím, že v Benátkách jsou gondoliérky už dlouho.
- Nevím, nebyl jsem tam. - Já taky ne.
Ale moc ráda bych se tam podívala.
Když jsem byla jeden semestr v Itálii, chtěla jsem tam zůstat.
A proč jsi tam nezůstala?
Měla jsem pocit, že bych se měla vrátit za Dustym.
Jeho máma byla nemocná a chtěli jsme se vzít,
aby mohla jít na svatbu, kdyby to náhodou nepřežila.
Ale přežila, což je super.
A pak se narodila Trina. A pak...
Vidělas film Srdcová sedma s Gwyneth Paltrow?
Ne. Ale chápu, kam tím míříš.
Občas si říkám, co by bylo, kdybych se rozhodl jinak než pro hokej.
Nikdy jsem ti to neřekl, ale...
Když jsem si trvale poškodil nervy v ruce...
- Giorgio, to už jsi říkal. - Ne.
Nikdy jsem ti neřekl důvod, proč jsem v té posilce makal tak tvrdě.
Tehdy jsem se dozvěděl, že se s Dustym budete brát.
Nevím, asi jsem chtěl přebít tu bolest, a bylo to jenom horší.
Když mi vyšla ta „superstar“...
tvářil jsem se, že to sedí, že to jsem já.
Ale superstar už popravdě hodně dlouho nejsem.
To nejlepší mám za sebou.
Všechno jsem obětoval.
Obětoval jsem dětství, protože jsem chtěl hrát na profi úrovni a...
A pak to všechno bylo pryč.
Najednou bylo po všem.
Ale vzdal bych se toho...
Vzdal bych se i rukavice, dresů a míčků, podepsaných míčků...
Vzdal bych se všeho za jedinou šanci být s tebou, Cass.
Hej.
Můžeme už jet domů?
Jo. Ano.
Už jdu, zlatíčko.
- Pomůžu ti na břeh. - Ne, Giorgio.
Grazie.
Ahoj. Jak to dopadlo?
Nevrátil ses.
Jel jsi pro led a vykašlal ses na mě.
Omlouvám se.
To je dobrý. Já se ani nezlobím.
Ale potřebovala jsem tě tam.
Ahoj, Cass. Nedořešili jsme to,
- ale chtěl jsem ti říct... - Giorgio, přestaň.
- No jo, Cass, ale musím ti říct... - Giorgio. Prostě toho nech.
Už dost.
PODLE ROMÁNU OD M. O. WALSHE
Překlad titulků: Kristina Himmerová