Velkommen til Giorgios, hvor alle er mi familia!
Det er sant.
I restauranten min, eller restaurante, en Italia, handler alt om familie.
En dag vil jeg gjerne få min egen familie.
Da jeg så hvor lykkelig rektor Pat var i kveld,
begynte jeg å tenke på fremtiden. Tenker du på fremtiden, Hana-Banana?
Jeg prøver å la være.
Ja. Nåtiden er vel også ganske kul.
Jeg må si at jeg er helt for at du stikker innom for litt elskov om natten.
Men hva er vi nå?
Kjærester eller litt VMF, også kjent som venner med fordeler...
- Jeg må dra. - Ja, absolutt. Jeg skulle si det samme.
Mamma mia.
Gårsdagens middagsservering var pinlig. Noen bord hadde ikke brødkurv.
Det koster flesk når dere fyller glassene til randen.
Og Carl, rekene var like ferske
som kompresjonstightsen min etter å ha løpt ti kilometer.
Du bestilte frosne reker som hadde gått ut på dato.
Unnskyldninger! Vet du hvem som ikke kommer med unnskyldninger? Legender.
Rundt om i restauranten finner dere bilder
og memorabilia av sportslegender
som alle har én ting til felles.
Og det er tilfeldigvis regel nummer én her på Giorgios.
Husker noen hva den regelen er?
- Ikke ejakuler i minestronesuppa? - Karakter!
Og vi vil trenge massevis av det på kveldens innsamling.
Vi har blitt betrodd denne begivenheten av Cass Hubbard,
en kvinne som er ekstremt viktig, ekstremt intelligent og ekstremt sensuell.
Som diskutert skal dere ha på dere en "spør meg om potensialet mitt"-skjorte.
Så jeg ikke skal bli overrasket hvis en av dere har et pinlig potensial,
- ba jeg dere om å vise meg MORPHO-kortet. - Fascist.
Morsomt, Raymond! Jeg er ikke fascist. Enkel rekke så jeg kan inspisere kortene.
Ok.
"Advokat." Ok.
"Eiendomsmegler." Kjedelig, men greit.
"Kartograf." Litt sent ute, men ok.
- Fikk du "tyggis"? Hva betyr det? - Jeg aner ikke.
Det er en stor no bueno for meg. Du er på bakrommet, Tyggis.
"Gondolier"? Ok, det gjør meg forbanna, Trina!
Du fikk "gondolier" og tenkte ikke å si det?
Du skal være i kanalen i kveld. Og du fortjener dette.
Cassandra Hubbard, se på deg!
- Er hun ikke praktfull? - Jo.
Kommer du til å være komfortabel i den?
Det handler ikke om komfort, men om å støtte folks potensial.
Jeg begynte med Ellen, som designet dette vakre kunstverket.
Fantastisk, men jeg må feste deg oppå bilen for å kjøre deg til Giorgios.
Vent, skal du ha på deg det?
- Dette? Ja. - Burgunder fra topp til tå?
Fint, ikke sant? Jeg må prøve å få valuta for pengene med vinen,
og det vil føre til at jeg søler,
så jeg ville ha på meg noe som skjuler flekkene godt.
- Dusty. Jeg tar meg av det. - Takk.
Kvelden handler ikke om å "få valuta for pengene".
Kvelden handler om å samle inn penger til en sak.
Vi håper folk vil gi mye mer enn bare billetten til 100 dollar.
- Jeg trodde donasjonen min var kjolen. - Du er så morsom, Ellen.
Kan dere minne meg på hva pengene går til?
Potensialfondet.
Hallo? Er denne greia skrudd på?
Det er der forvirringen er.
Hvorfor er det et potensialfond, og ikke et ekte fond?
Det er et ekte fond. Vi kaller det "Potensialfondet"
fordi vi støtter folks potensial. Er ikke det tydelig?
- Det er veldig tydelig. - Jeg vet ikke.
Dette er veldig viktig for meg, ok? Jeg vet du har noen problemer med MORPHO,
- men kan du gjøre dette for å støtte meg? - Ja, selvfølgelig.
Med mindre du heller vil slå boksesekken og drikke whisky i Beaus garasje.
Nei, jeg vil være her og støtte deg. Hundre prosent.
- Hundre prosent. Det elsker jeg. - Minst.
Du har rett, jeg burde skifte. Vet du om jeg har noen nystrøkne klær?
Har ikke noe å si. Det blir en flott kveld.
Hei.
Hei. Bada boom, bada bing!
Se på vår vakre bella donna i blått.
Slutt. Takk.
Dusty, beklager at det var jeg som åpnet døren for prinsessen vår.
- Det virket som om du sto bom fast. - La du ikke merke til at jeg kjørte bilen?
Jeg la merke til det, og du kan ikke parkere her.
Vi parkerer for gjestene i kveld.
Kan du plassere min venns bil i VIP-seksjonen lengst borte? Takk.
Lengst borte? Det er masse ledige plasser her.
- Hør her, Dust. Kom hit et øyeblikk. - Jepp. Snart tilbake.
- Hvis du vil gjøre meg en tjeneste... - Ja!
- Ikke egentlig. - ...trenger jeg at noen kjøper is.
- Du sendte bilen min helt bort dit. - Dusty, vi må samarbeide, ok?
Vi må gjøre alt vi kan for å gjøre kvelden til en suksess for Cass.
Så hva sier du? Kan du være min Iceman?
"Is" klart jeg kan det.
Et ordspill med "is" og "så klart",
- men jeg vet ikke om det ga mening. - Tyggis! Bli med D for å kjøpe is.
- Ta varebilen til Tyggis. Den er her. - Blant de ledige plassene.
- Tyggis, det er en galla. - Unnskyld. Ja.
Hvorfor kaller han deg "Tyggis", Xander?
- Det er MORPHO-potensialet mitt. - Jaså? Det må være en feil i systemet.
- Du skal nok bli noe bedre enn "tyggis". - Jeg er 23 år og jobber på Giorgios.
"Tyggis" kan ikke være så langt unna.
- Jeg heter Xander, forresten. - Jeg er klar over det.
Jeg lærte deg europeisk historie. Og jeg kalte deg nettopp Xander.
- Fett. Jeg trodde ikke du ville huske meg. - Klart jeg husker deg.
Du sa alltid at jeg var den beste læreren.
Ja. Jeg tror jeg sa "favorittlæreren".
- Som betyr den beste, ikke sant? - Ja.
Jeg lærte ikke så mye, men du var så avslappet.
Vi så masse filmer, og du ga oss bare flervalgsprøver.
Metoden er ikke like viktig som resultatene.
Se på deg. Du jobber hardt på Giorgios. Sparer penger. Og det er deltid?
Ja. Jeg er musiker på heltid.
- Kult. Er du flink? - Det kan du selv svare på.
Det er bare meg.
- Er det en person? - Ja!
Giorgio. Jøye meg. For en forvandling.
Jeg føler at jeg er på en vakker piazza.
Ikke sant? Som mi nonnas Italia.
Jeg stengte arkaden for deg.
Nei. Det...
Det er en ekte fiolin!
Hei, vennen.
Da jeg bodde i Italia, føltes det alltid som om noen spilte fiolin...
På et torg. Jeg husker det.
Ok, se på dette, Cassie. Vår pièce de résistance.
Du sa at du spiste gelato hver dag da du var i Italia.
Jeg tror stracciatella var favoritten din.
Ja.
Giorgio. Giorgio!
- Du har virkelig hørt på meg. - Hvordan kunne jeg la være, Cass?
- Er det en familieoppskrift, eller... - Nei, vi hadde ikke dette i oppveksten.
Familien min er fra Puerto Rico, men stefaren min, Rocco Giorgio, elsket det.
Vent, tok du navnet til stefaren din?
Ja, bare etternavnet hans. Jeg kjente ikke faren min, så...
- Ikke jeg heller. - Du kjente ikke faren min?
- Nei, jeg kjente ikke faren min. - Faren din!
Ja, det gir mening. Unnskyld. Det er noe dritt, ikke sant?
Liksom, hvem forlater en baby?
Derfor er jeg takknemlig mot stefaren min, Rocco. Det var han som oppdro meg.
Kanskje det er derfor det kalles "stefar". Det er de gode som er til stede.
Ingenting gjorde Rocco stoltere enn når jeg stoppet en puck
eller spiste en stor skål med pasta e fagioli. Han bare...
Det er...
Uansett. Ja. Det får være nok Dr. Phil-cazzata.
Gjestene kommer.
Hva sier du til å gjøre dette til en minneverdig kveld?
Ok?
- Hei. - Hei, Mr. Hubbard.
- Og Xander. - Hva skjer?
Vi trenger is.
Beklager, Trina kjøpte alt vi hadde. De trengte mer til Giorgios innsamling.
Nei, det er ikke mulig. Giorgio sendte oss hit for å kjøpe isen.
Dette høres ut som en sprø konspirasjonsteori,
men tror du vi ble sendt hit så Giorgio kunne flørte med kona di?
Nei!
Giorgio kan flørte med Cass dagen lang. Cass vil aldri flørte tilbake.
Ikke når hun har en "lærer/plystrer" hjemme, ikke sant?
- Jeg ville ikke tro det. - Men de så bra ut sammen.
Og han er besatt av henne. Jeg tror hun liker det.
Og jeg har nylig oppdaget at jeg kanskje ikke er en vellykket lærer. Så...
Raskt spørsmål, gutter.
Føler dere noensinne at det er en stor, tung fot på brystet?
Jeg tror det bare er angst, Mr. Hubbard. Jeg opplever det ofte.
Burde jeg dra til legen?
Jeg ville ikke anbefalt det. Selv røyker jeg bare masse gress.
Skal jeg ringe langeren min?
Kult. Jeg ringer langeren.
Hei, det er langeren din.
Tusen takk for at du kom.
Takk for at du kom for å støtte Potensialfondet.
Hei, Mr. Johnson.
Å, fader Reuben, takk.
Alle er så elegante! Og glamorøse.
Hallo!
Cass. Så bra jeg fikk tak i deg. Jeg vet at du har flagret rundt.
Jeg ville bare nevne at noen folk virker litt forvirret
over innsamlingens formål. Jeg visste ikke hva jeg skulle si.
Det ligger ute overalt. Vi samler inn 10 000 dollar til Potensialfondet
for å hjelpe én unik Deerfield-tenåring med å nå MORPHO-potensialet sitt.
Selvfølgelig. Jeg ser sommerfuglen nå.
Vi bare venter på at den skal fylles. Kan jeg bare stille et spørsmål?
For folk vil spørre meg.
- Hvem er den unike tenåringen? - Vi har ikke en unik tenåring ennå,
siden vi må samle inn pengene først.
Og du velger vinneren?
Hvem passer vel bedre enn Cass?
Se. En oppvakt, ung tenåring som oser av potensial.
Det er meg. En ung, osende tenåring.
Cass, ikke velg din egen datter.
Du vet hvor hardt jeg har prøvd å unngå nepotisme.
Ja, det vet jeg, og jeg skal ikke velge Trina, ok?
Men kanskje en venn. Som Savannah. Ikke sant?
Savannah fikk "fransk". Hadde det ikke vært flott om byen støttet Savannah
- så hun kan dra til Frankrike? - Jeg vil ikke dra til Frankrike.
Ok. En annen, da.
Denne kvelden handler om Deerfields ungdommer. Ok?
Om å oppmuntre dem til å bli hva enn de vil bli og dra hvor enn de vil dra
uten å måtte bekymre seg for hvordan de skal betale for det.
Med mindre de vil ta en gondoltur, som koster 20 dollar i kveld.
- Men ingen vil det, så... - Flott. Bare flott.
Se på deg med masse Jesu blod.
- Hei. - Også kalt vin.
Unnskyld. Det er en dårlig prestevits, men den var populær på seminaret.
- Var den det? - Nei.
Nei.
Jeg har ikke sett deg i baren.
Har du funnet et annet sted som gir deg ekstra mye i glasset?
Nei, jeg har bare holdt avstand.
Jeg føler at jeg ble litt revet med etter bryllupet.
Jeg tar en liten pause fra å drikke.
Det skjønner jeg godt. Det høres veldig sunt ut.
Jeg bare sier at jeg nøt å drikke med deg,
så hvis du vil stikke innom igjen og drikke noe alkoholfritt...
Jeg vil kanskje takke ja til det.
Scusi! Scusi forstyrrelsen, alle sammen.
Det er min store glede å presentere
kvinnen bak Potensialfondet,
Cassandra Hubbard!
- Takk, Giorgio. - Bare hyggelig.
"MORPHO."
Det er et ord de fleste av oss ikke hadde hørt om før helt nylig.
Men uten det ville ikke denne kvelden ha vært mulig.
Vi ville ikke fått musikken av Deirdre Seaford,
de vakre stearinlysene av Cal Yang,
borddekorasjonen av Biker Barry, maten av Carl...
Og den sexy kjolen av Ellen!
Alt dere ser her i kveld,
har blitt oppnådd av folk som fulgte potensialet sitt.
Men hva med den neste generasjonen?
Å ja, her kommer det. Klapp!
Klapp.
Ja. Noen fortalte meg at jeg ikke hadde potensial.
Vel, her er en nyhet. Den personen dummet seg offisielt ut.
Å gud.
MORPHO-maskinen sier kanskje at potensialet mitt er "superstjerne",
men det er mine ansatte som er de virkelige superstjernene.
Godt jobbet i går kveld, som vanlig.
- Spesielt du, kjøkkensjef Carl. - Takk, gutten min.
Kjøkkensjef Carl, hva er dagens spesial?
Jeg tror det er sterk okse.
Det er Dustys far.
Han var muskuløs. Jeg ga modellbyrået en god anmeldelse.
Og jeg er stolt av dem.
Som de sier en Italia: "Ogni muro è una porta."
"Hver vegg er en dør."
Og som Giorgio selv sier: "Dører er til for å brytes ned."
Og som de sier i Bibelen: "Stolthet kommer før sammenbrudd."
Vil du snakke om stolthet?
Fyren har en byste av sitt eget hode ved siden av badekaret.
- Har du vært på badet hans? - Ja.
- Vi har hatt oss et par ganger. - Er det sant?
Forrige gang var kjempepinlig.
Han var så emosjonell etter Pat og Farids bryllup.
Etter bryllupet?
- Du er vel ikke sint? - Nei. Selvfølgelig ikke.
Det er bare sex med Giorgio.
Du vet, vi er ikke... Siden du er prest.
Jeg er svært klar over at jeg er prest.
Og det er ikke en stor sak. Jeg er bare overrasket.
For sliten etter å ha drømt hele dagen. Det er nok mange folk som lurer på
hvorfor de skal gi penger til Potensialfondet.
Liksom: "Hei, jeg har mine egne problemer.
Vil du at jeg skal gi penger til en unge som vil bli meteorolog?"
Men vet du hva? En dag kan ungen vokse opp og forhindre at en meteor
treffer jorden og tilintetgjør alle menneskene.
Jøss, da virker det ikke så dumt å ha gitt bort 10 000 dollar.
Til syvende og sist vil jeg bare at alle barn skal oppnå noe stort...
...som meg.
Jeg trodde det ville handle mer om fondet og barna.
Det handler om det. Bare vent til vi får alle donasjonskonvoluttene.
Jeg vet at de vil være stappfulle.
Jeg vet ikke.
Hvor er Dusty? Hvor lang tid tar det å kjøpe is?
Jeg bryter nok en million skoleregler akkurat nå,
men det er skikkelig rå blås.
Jeg vet ikke om dere fortsatt kaller det "rå blås", men samme det.
Jacob, hvis gresset hjelper mot panikkanfallene dine,
så sier jeg fly høyt, din tåpelige gamle gås.
Jeg mener, jeg har fortsatt angst.
Det bare hjelper meg med å stenge noe av det ute.
Hva er det du blir engstelig for? Vi kan ta en alvorsprat, hvis du vil.
Jeg vet ikke.
- Jeg var sammen med ei jente. - Boom Shack-A-Lak!
Ja. Det var på en måte en hemmelighet,
men vi slo opp fordi det ble veldig komplisert.
Alt er faen meg komplisert, ikke sant? Hele verden er komplisert.
Men finner du en du vil være sammen med, er det en god start.
Det føles som om Cass ikke vil at jeg skal være til stede.
- Som om hun har vokst fra meg. - Det er sikkert ikke sant.
Hun har masse nye, hemmelige skuffer som hun akkurat har begynt å åpne,
og jeg har ingen hemmelige skuffer, Jacob.
Kanskje jeg har det. Og jeg er bare redd for å åpne dem
på grunn av det som vil bli ødelagt i prosessen.
Men hvis jeg ikke åpner dem, mister jeg kanskje Cass.
Hun ga meg en theremin i bursdagsgave. Et rart musikkinstrument.
Det var som om hun prøvde å fortelle meg noe.
- Spurte du om hvorfor hun ga deg den? - Ja.
Hun mente det ville være bra for meg å prøve noe nytt.
Så kanskje det var det hun mente.
- Er det vanskelig å lære å spille den? - Jeg vet ikke. Jeg har knapt prøvd.
Ekteskap høres tøft ut hvis hun stadig får deg til å gjøre ting.
Vet du hva? Dette er det første hun har bedt meg om å gjøre,
og det var ikke engang for henne.
Det var en gave til meg, sammen med 39 andre gaver hun tenkte jeg ville like.
Og jeg prøvde den knapt nok.
- Mamma, ikke få hetta, men ingen donerer. - Jeg ser det, Trina.
Hva er galt med disse folkene?
Jeg tror mange av dem sparer penger til sine egne potensial,
og de trodde kanskje at billetten var donasjonen.
Dette er bare min skyld.
Hva var det jeg tenkte på da jeg organiserte dette så fort?
- Det er bare... - Hva?
- Du kan slutte å smile. - Unnskyld meg? Jeg prøver å kose meg.
Du later som om du er perfekt. Som om du aldri har feilet.
Jeg sier bokstavelig talt ingenting, Cass.
Du var en glorifisert bakgrunnsdanser
hvis største bragd var å spille "danser nummer tre"
i en ræva Broadway-musikal. Dra til helvete.
- Hei, hva foregår? Fyller vi sommerfuglen? - Ikke i nærheten. Det er en katastrofe.
- Hva? Men Cassie, denne kvelden... - Det er over, Giorgio.
Nei. Se deg rundt. Ingen... Se på...
Hallo? Hei, hva skjer? Hva foregår, folkens?
Vi har visst ikke helt nådd målet vårt for i kveld,
men jeg tror på Cass, og jeg tror på denne saken,
så jeg vil personlig gi 500 dollar av mine egne penger
- til Potensialfondet. Hvem andre vil gi? - Flott.
Kom igjen. Hvem er villige?
- Kom igjen. - Jeg gir deg 100 dollar.
- Ok, Beau! - For den signerte Rangers-trøya.
Den er ikke til salgs. Selv rammen er verdt dobbelt så mye.
Ett hundre og femti.
Solgt til den skalla mannen.
En unik trøye fra en kamp for 150 dollar.
Femti dollar for alle bildene av deg.
Ok. Du kan ikke få alle, men vi kan finne en løsning.
Ja!
To hundre dollar for vinskapet på kjøkkenet ditt.
Kjøkkenet mitt hjemme? Nei, ikke mindre enn 300 dollar.
- Solgt for 200. - Hva?
Ok. Ja.
Ja, dette går veldig bra.
Hva annet vil dere... Jeg har masse baseballgreier her.
Hvem andre har lyst på noe?
Du kan kjøpe den stolen. Jeg satt i den.
Jøye meg! Ja. Tusen takk for at du kom.
- Godt valg, Izzy. - Det var ikke et valg, Walter.
Som borgermester må jeg støtte det tøvet vi samlet inn penger til i kveld.
Se på Cass. Hun er den fødte leder.
Kanskje hun vil gå i dine fotspor og stille til valg.
Over mitt jævla lik. Gå i mine fotspor?
Jeg er fortsatt i mine fotspor. Takk skal du ha.
God kveld.
Hva skjer, Grizzy? Kan jeg friste deg med en siste tur?
Nei takk, vennen. Og hvorfor er du gondolieren?
Bare oppfyller potensialet mitt.
- Fikk ikke du "pottemaker"? - Jeg fikk det.
Jeg ville tulle med Giorgio, og det var for lett.
- Lagde du dette? - Ja.
Jacob hadde noen blanke, og jeg brukte mammas vinylkutter.
- Selv hun glemte at jeg fikk "pottemaker". - Hun har sitt øyeblikk, eller hva?
Men bra for henne hvis hun vil stase seg opp,
leke prinsesse og flørte med lokale ungkarer en kveld.
Jeg kan ikke tro at du solgte alle tingene dine.
Vi hadde ikke nådd målet vårt uten deg.
- Salud. - Det var en historisk kveld.
Ikke bare fordi Giorgios fikk sin første kvinnelige gondolier.
Jeg sa vi skulle vente til de gjorde det i Venezia.
Jeg tror de gjorde det i Venezia for en god stund siden.
- Jeg har aldri vært der. - Ikke jeg heller.
Men jeg vil gjerne dra dit.
Da jeg studerte i Italia... Jeg kunne ha blitt der for alltid.
Hvorfor gjorde du ikke det?
Jeg følte jeg måtte komme tilbake for Dustys skyld.
Moren hans var syk, og vi ønsket å gifte oss
så hun kunne være der i tilfelle hun ikke overlevde.
Hun overlevde, og det er flott. Så fikk vi Trina. Og så...
Har du sett filmen Sliding Doors med Gwyneth Paltrow i hovedrollen?
Nei. Men jeg skjønner det.
Jeg lurer på hva som ville skjedd hvis jeg ikke hadde blitt ishockeyspiller.
Jeg har aldri fortalt deg dette, men... da jeg fikk varige nerveskader i hånden...
- Giorgio, du har fortalt meg det. - Nei.
Jeg har aldri fortalt deg at jeg trente så hardt på treningsstudioet den kvelden
fordi jeg hadde fått høre at du og Dusty skulle gifte dere.
Jeg ville bare få smerten til å forsvinne, men den ble verre i stedet.
Da jeg fikk kortet og det sto "superstjerne"...
...sa jeg liksom: "Ja, det er meg. Det er det jeg er."
Men sannheten er at jeg ikke har vært en superstjerne på lang tid.
Jeg nådde toppen.
Jeg ga opp alt.
Jeg ga opp å være et barn fordi jeg trodde jeg måtte bli proff, og jeg...
Så var alt borte.
Det var over på et blunk.
Men jeg ville gitt det opp, i likhet med hansken, trøyene og ballene,
mine signerte baller...
Jeg ville gitt opp alt for å få sjansen til å være med deg, Cass.
Hei.
Klar for å dra hjem?
Ja.
Jeg kommer, vennen.
- Vent. La meg hjelpe deg i land. - Nei, Giorgio. Grazie.
- Hei. Hvordan gikk alt sammen? - Du kom aldri tilbake.
Du dro for å kjøpe is, og så forlot du meg.
Jeg er lei for det.
Det går bra. Jeg er ikke engang sint. Jeg bare trengte å ha deg der.
Cass, jeg vet vi ikke fikk snakket ferdig...
- Giorgio, du kan slutte nå. - ...men jeg ville si...
- Ok, men, Cass, du må vite at... - Giorgio. Bare slutt.
Det holder.
MARKED
BASERT PÅ BOKA AV M.O. WALSH
Tekst: Espen Stokka