Välkommen till Giorgio's, där alla är mi familia!
Det är sant.
Min restaurang, eller restaurante, en Italia, riktar sig till hela familjen.
Jag vill ha en egen familj en dag.
Att se rektor Pat så lycklig ikväll
fick mig att tänka på framtiden.
Tänker du nånsin på framtiden, Hana-Banana?
Jag försöker undvika det.
Ja. Det nuvarande är ju också rätt coolt.
Du vet, jag måste säga,
jag gillar lite improviserat kuttrasju sent på kvällen.
Enda frågan är vad vi är.
Pojkvän-flickvän, KK, dvs vänner som ibland har sex, eller...
- Jag ska gå. - Okej, absolut.
Jag tänkte säga samma sak.
Mamma mia.
Betjäningen igår kväll var under all kritik.
Det fanns bord utan brödskålar,
ni hällde för mycket i glasen av mitt dyra vin.
Och Carl, jätteräkorna var lika aptitliga
som mina benlindor efter en tiokilometerslöpning.
Inte mitt fel om du köper frysta räkor nära bäst före-datum.
Ursäkter!
Gissa vilka som inte kommer med ursäkter? Legender.
I hela restaurangen finns foton
och minnessaker av sportlegender
som alla har en sak gemensamt,
som också råkar vara den viktigaste regeln här på Giorgio's.
Minns nån vad det är för regel?
- Kom inte i minestronesoppan? - Karaktär!
Och vi behöver massor av sånt på välgörenhetsgalan ikväll.
Vi har anförtrotts detta evenemang av Cass Hubbard,
en kvinna som är mycket viktig,
mycket intelligent och mycket sensuell.
Som sagt kommer ni alla att bära
pikétröjor med texten "Fråga mig om min potential".
Och bara utifall nån av er
har en väldigt pinsam potential,
bad jag alla att visa sina MORPHO-kort.
Fascist.
Mycket lustigt, Raymond! Jag är ingen fascist.
Ställ er på rad nu, så jag får titta på era kort.
Okej.
"Jurist." Okej.
"Fastighetsmäklare." Långtråkigt, men bra.
"Kartograf." Lite sent påtänkt, men okej.
"Gummi." Du fick "gummi"? Vad betyder det?
Ingen aning.
Okej, det blir ett stort no bueno från mig.
Du jobbar i köket ikväll, Gummi.
"Gondoljär"? Nu blir jag sur, Trina!
Du fick "gondoljär", men tänkte inte ens berätta?
Du är i kanalen ikväll. Och du förtjänar det här.
Cassandra Hubbard, se på dig!
- Visst är hon bedövande vacker? - Ja.
Jag menar, kommer du att känna dig bekväm i den där?
Det handlar inte om bekvämlighet,
utan om att stötta folks potential.
Först Ellen, som designade detta tjusiga konstverk. Alltså...
Det är andlöst tjusigt. Men för att komma till Giorgio's,
får jag spänna fast dig på biltaket.
Okej. Vänta, tänker du gå så där?
- Så här?
- Ja. - Vinrött från topp till tå?
Ja, det är väl bra?
Jag tänkte få valuta för pengarna i vin,
vilket kommer att leda till att jag spiller en del,
så jag ville se till att bära
nåt som döljer fläckarna bra.
- Jag tar hand om det här, Cass. - Tack.
Ikväll handlar inte om att "få valuta för pengarna",
utan om att samla in pengar för en god sak.
Vi hoppas faktiskt att folk ska ge betydligt mer
än biljettpriset på 100 dollar.
Gör ni? Jag trodde att min donation var klänningen.
Vad rolig du är, Ellen.
På tal om det, vart går pengarna egentligen?
Till Potentialfonden.
Hallå? Är mikrofonen på?
Ja, det är det som är förvirrande.
Varför en potentialfond? Varför inte en riktig fond?
Det är en riktig fond.
Vi kallar den "Potentialfonden"
för att vi stöttar folks potential.
Är det oklart?
- Det är väldigt tydligt. - Jag vet inte.
Hör på. Det här är mycket viktigt för mig.
Jag vet att du inte tycker om MORPHO,
- men kan du göra det för att stötta mig? - Ja, självklart.
- Säkert? - Absolut.
Eller du kanske hellre slår på slagpåsen
och häller i dig supar i Beaus garage.
Nej, jag vill vara med och stötta dig till hundra procent.
Hundra procent. Det gillar jag.
Minst.
Du har rätt. Jag borde byta om.
Jag ska... Vet du om jag har några nystrukna kläder?
Nej. Spelar ingen roll. Det blir en bra kväll.
Hallå.
Oj. Dra mig baklänges!
Vilken tjusig bella donna i blått.
Åh, sluta. Tack.
Förlåt, Dusty, att jag stal din chans att öppna bildörren för prinsessan här.
Du verkade helt paralyserad.
Du kanske inte såg att jag körde bilen just då.
Jo, det såg jag, och du kan inte parkera här, broder.
Vi har parkeringstjänst ikväll.
Hallå. Ställ min väns bil i VIP-sektionen
längst bort på parkeringen, tack.
Längst bort? Det finns ju en massa tomma platser här.
- Dust, kom hit ett tag. - Okej.
- Bara en sekund. - Det går fort.
- Hör på, kan du göra mig en tjänst? - Ja!
- Helst inte. - Jag behöver nån som hämtar is.
Gärna, men du skickade just min bil längst bort.
Snälla Dusty. Vi måste samarbeta om det här.
Vi måste göra allt vi bara kan
för att göra kvällen till en succé för Cass.
Så vad säger du? Kan du vara min Iceman?
Klart som isspad.
Det skulle vara en ordvits på "korvspad" och "is"
- men den blev inte så lyckad. - Hallå, Gummi!
Följ med D och hämta is.
Ta Gummis skåpbil. Den står där.
Bland de tomma platserna.
- Gummi, det här ska vara en gala. - Förlåt. Ja.
Vad är det där om, Xander? Varför kallar han dig "Gummi"?
- Det är min MORPHO-potential. - Verkligen?
Säkert fel på maskinen eller nåt.
Du är säkert menad för större saker än "gummi".
Jag är 23 och jobbar på Giorgio's.
Oavsett vad "gummi" betyder, stämmer det nog rätt bra.
Jag heter Xander, förresten.
Jag vet.
Du har varit min historieelev. Och jag kallade dig just Xander.
Helt sjukt att du minns mig.
Det är klart att jag minns dig.
Du sa jämt att jag var den bästa läraren.
Jaha. Jag sa nog "favoritläraren".
- Vilket betyder bästa. Eller hur? - Ja.
Jag lärde mig nog inte så mycket, men du var supercool.
Vi såg en massa filmer, och alla dina prov var flervalsfrågor.
Vet du, det är inte metoden som räknas, utan resultatet.
Se på dig.
Jobbar hårt på Giorgio's. Sparar pengar. Och det är deltid?
Ja. Min huvudsyssla är musik.
Kul. Är du bra, då?
Säg det du.
Det är jag som gör allt det där.
- Är det en person? - Ja!
Giorgio. Milda himlar.
Vilken förvandling.
Det känns som att vara på en tjusig piazza eller nåt.
Visst? Som mi nonnas Italien.
Jag stängde till och med av spelen för din skull.
Nej. Det...
Det är en riktig violin!
Hej, vännen.
När jag bodde i Italien
kändes det jämt som om det fanns nån violin...
Som spelade på ett torg. Jag minns.
Nu ska du få se, Cassie. Kronan på verket.
Du sa att du åt gelato varje dag i Italien, visst?
Det var bestämt... Stracciatella var din favoritsort, visst?
Ja.
Giorgio!
Du har verkligen lyssnat på mig, va?
Hur kunde jag låta bli, Cass?
Är det ett familjerecept eller...
Nä. Vi hade inte sånt här när jag var barn.
Min familj är från Puerto Rico, men min styvpappa, Rocco Giorgio,
älskade sånt här.
Vänta, tog du din styvpappas namn?
Ja, bara efternamnet. Jag kände aldrig riktigt min pappa, så...
Jaha. Inte jag heller.
Kände du aldrig min riktiga pappa?
- Nej, min egen pappa. - Din pappa!
Ja, det är logiskt.
Jag bara... Sånt är helt åt skogen, visst?
Typ...
Alltså, vem överger ett litet barn?
Därför är jag så tacksam mot min styvpappa Rocco,
för det var han som uppfostrade mig.
Det kanske är därför de kallas "styvpappa"?
För det är ett styvt jobb att vara pappa.
Rocco var jämt så stolt när han såg mig stoppa en puck eller...
...äta en stor skål pasta e fagioli.
Han bara...
Det var...
I alla fall. Nog med Dr Phil.
Gästerna anländer.
Du, om vi skulle göra kvällen särskilt minnesvärd?
Okej?
- Hallå. - Hej, mr Hubbard.
- Och Xander. - Läget?
Vi behöver lite is.
Beklagar, Trina hämtade allt som fanns.
Den behövdes visst till Giorgios välgörenhetsgala.
Nej, det är inte möjligt,
för Giorgio skickade själv hit oss för att hämta is.
Det låter väl som en galen konspirationsteori,
men vi kanske skickades hit så att Giorgio skulle kunna flörta med din fru?
Nej!
Giorgio kan flörta med Cass så mycket han vill.
Cass skulle aldrig flörta tillbaka.
Inte när hon har en "lärare/visslare" där hemma, va?
Nej, knappast.
Men de var fina ihop, eller hur?
Han har alltid varit fixerad vid henne. Hon gillar det nog lite grann.
Och nu får jag reda på
att jag kanske inte är så bra som lärare. Så...
Snabb fråga, pojkar.
Får ni nånsin känslan
att ni har en stor tung fot på bröstet?
Det är nog bara ångest, mr Hubbard. Så känner jag ofta.
Ska jag söka läkare?
Det skulle jag inte rekommendera. Själv röker jag på en massa.
Ska jag ringa min langare?
Okej. Jag ringer min langare.
Hej. Det är din langare.
Tack för att ni kom.
Tack för att ni kommer och stöttar Potentialfonden.
Hej, mr Johnson.
Åh, fader Reuben, tack.
Alla är så välklädda och tjusiga.
Men hej!
Cass. Bra att jag fick tag på dig.
Jag vet att du har fladdrat runt.
Jag vill bara nämna att en del gäster
verkar vara lite osäkra på
vad syftet med galan är, och jag vet inte vad jag ska svara.
Det står ju överallt.
Vi samlar in 10 000 dollar till Potentialfonden
för att hjälpa en utvald tonåring att nå sin MORPHO-potential.
Såklart. Nu ser jag ju fjärilen.
Vi bara väntar på att den ska bli fylld. Och får jag fråga en sak?
För folk kommer att fråga mig.
Vem är tonåringen?
- Vi har ingen utvald än... - Nähä.
...för vi måste samla in pengarna först.
Och du väljer vinnaren?
Vem passar bättre än Cass?
Titta där, en klipsk ung tonåring,
som bara dryper av potential.
Det är jag det, en drypande tonåring.
Cass, du borde inte välja din egen dotter.
Du vet hur jag har försökt undvika nepotism.
Jag vet, och jag tänker inte välja Trina.
Men kanske en vän, som Savannah. Eller hur?
Savannah fick "fransk".
Vore det inte toppen om hela stan stöttade Savannah
så att hon kan åka till Frankrike?
Jag vill inte åka dit.
Okej. Nån annan, då.
Ikväll handlar om Deerfields ungdom. Okej?
Att uppmuntra dem att bli det de vill bli
och resa vart de vill resa,
utan att behöva undra hur de ska ha råd.
Ja, såvida de inte vill åka med gondolen,
som kostar 20 dollar turen ikväll.
Men bara lugn, det är ingen som vill, så.
Jaha. Toppen.
Se på dig med allt Kristi blod.
- Hej. - Även känt som vin.
Okej, förlåt, ett dåligt prästskämt, men det gick hem på prästseminariet.
- Verkligen? - Nej.
Nej.
Du har inte synts till i baren.
Har du hittat ett annat ställe där du får generösa drinkar?
Nej, jag har hållit avstånd.
Jag gick nog lite för långt efter bröllopet.
Jag tar en paus från drickande.
Jag förstår. Det låter sunt.
Jag menar bara att jag gillade att ta en drink med dig,
så om du vill komma tillbaka för en alkoholfri drink nån gång...
Det kan mycket väl hända.
Scusi! Scusi för att jag stör, allihop.
Det är mitt stora nöje att presentera för er,
kvinnan bakom Potentialfonden,
Cassandra Hubbard!
- Tack, Giorgio. - Ingen orsak.
"MORPHO."
Ett ord som få av oss hade hört tills nyligen.
Men utan det hade den här kvällen inte varit möjlig.
Vi hade inte haft musik av Deirdre Seaford
och tjusiga levande ljus av Cal Yang,
...blomsterarrangemang av Biker Barry, mat av Carl...
Och den sexiga klänningen av Ellen!
Allvarligt talat, allt ni ser här ikväll
har åstadkommits genom människor som uppfyller sin potential.
Men nästa generation, då?
Ja, nu kommer det. Klappa!
Klappa.
Nån sa en gång till mig att jag saknade potential.
Men vet ni vad? Det har de fått äta upp.
Jösses.
MORPHO-maskinen må säga att min potential är "superstjärna",
men min personal är de verkliga superstjärnorna.
Jättebra kväll igår, som vanligt.
- Särskilt du, köksmästare Carl. - Tack.
Du Carl, vad är specialaren ikväll?
Det är visst biffstek.
Det där är Dustys pappa.
Vad pumpad han är.
Jag gav modellagenturen bra betyg på honom.
Och jag är stolt över dem.
Som man säger i Italien: "Ogni muro è una porta."
"Varje vägg är en dörr."
Och som Giorgio själv säger: "Dörrar är gjorda för att slås ner."
Och som det står i Bibeln: "Högmod går före fall."
Vill du höra om högmod?
Han har en byst av sitt huvud nära badkaret.
- Vänta, har du varit i hans badrum? - Tyvärr.
- Vi har haft sex några gånger. - Verkligen?
Senaste gången var superpinsam.
Han var så rörd efter Pats och Farids bröllop.
Efter bröllopet?
- Du är väl inte arg? - Nix.
Självklart inte.
För du vet, det var... det var bara sex med Giorgio.
För du vet, vi kan inte... För du är präst.
Jag är väl medveten om att jag är präst.
Och det är ingen stor sak. Jag är bara överraskad.
För trött av att drömma hela dagen.
Många undrar säkert
varför de ska ge pengar till Potentialfonden.
Typ: "Jag har mina egna problem.
Ska jag ge pengar
till nån grabb som vill bli meteorolog?"
Men vet ni vad?
En dag kan han bli en man som kan hindra att en meteor
träffar jorden och förgör alla människor.
Och då verkar inte de där 10 000 ni skänkte som så mycket.
Slutpoängen är att jag vill att varenda ungdom ska lyckas.
Som jag.
Det skulle ju handla mer om fonden och om ungdomarna.
Det gör det. Vänta lite bara.
Vänta tills vi får alla donationskuverten.
De kommer säkert att vara fullproppade.
Jaha, jag vet inte.
Var är Dusty?
Jag bryter säkert mot massor av regler just nu,
men det där är schyssta reefers.
Jag vet inte om man säger "reefers" fortfarande, om det är rätt ord.
Men strunt i det.
Jacob, om det här klibbiga gröna hjälper mot dina panikattacker,
så kör hårt bara.
Alltså, jag får fortfarande ångest.
Men det blockerar en del av den, du vet.
Vad får du ångest för?
Alltså, vi kan prata allvar om du vill.
Jag vet inte.
Jag var liksom ihop med en tjej.
Boom Shack-A-Lak!
Ja. Det var liksom en hemlighet,
men vi beslöt att göra slut, för det blev för komplicerat.
Allt är jävligt komplicerat, eller hur?
Hela världen är komplicerad.
Men om du kan hitta nån att vara med, är det en bra början.
Det känns som om Cass inte vill vara med mig nuförtiden.
Som om hon har växt ifrån mig eller nåt.
Så är det säkert inte.
Hon har liksom en massa nya hemliga fack
som hon har börjat öppna,
och jag har inga hemliga fack, Jacob.
Eller så har jag det.
Men jag vågar inte öppna dem,
eftersom mycket kan gå i kras i processen.
Men om jag inte öppnar dem, kanske jag mister Cass.
Hon gav mig en teremin till min födelsedag.
Ett jättekonstigt musikinstrument.
Som om hon försökte sända ett budskap.
- Frågade du varför hon gav dig den? - Ja.
Hon tyckte att det vore bra för mig att pröva nåt nytt.
Hon kanske tyckte att det vore bra för dig att pröva nåt nytt.
Är det svårt att lära sig?
Vet inte. Jag har knappt prövat.
Äktenskap låter jobbigt,
särskilt om hon tvingar en att göra saker jämt.
Ja. Vet du vad? Det här är det första
jag kan komma på som hon bett mig om,
och det var inte ens för hennes skull.
Det var liksom en present till mig,
tillsammans med 39 andra presenter hon trodde att jag ville ha.
Och jag har knappt prövat.
- Okej, mamma, flippa inte ut nu... - Ja?
- ...men nästan ingen skänker pengar. - Jag ser det, Trina.
Vad är det för fel på dem?
Många av dem sparar nog pengar för sin egen potential,
och de trodde nog att biljetten var donationen.
Allt är mitt fel.
Vad tänkte jag på? Hur tänkte jag?
Att sätta ihop det här så fort?
- Det är bara... - Vadå?
Du kan sluta flina.
Ursäkta? Jag försöker bara roa mig.
Du beter dig som om du är så perfekt och aldrig har misslyckats.
Jag säger ju inget alls, Cass.
Du var bara en i baletten,
vars största framgång var att spela en statist
i en sunkig Broadway-musikal, så du kan bara dra.
Hej, hur är det?
Blir fjärilen fylld?
Inte ens i närheten. Det är rena katastrofen.
Va? Men Cassie... Ikväll skulle...
Det är över, Giorgio.
Nej. Se dig omkring. Ingen...
Hallå? Hör ni, vad är det...
Vad är det här, allihop?
Vi verkar inte riktigt ha nått vårt mål för ikväll.
Men jag tror på Cass, och jag tror på saken,
så jag utlovar 500 dollar av mina egna pengar
- till Potentialfonden. - Fint.
Vem vill vara med och utlova en gåva?
Kom igen. Vem vill?
- Kom igen. - Du får 100 dollar.
Okej, Beau!
För den signerade Rangers-tröjan.
Jaha, den är inte till salu.
Kom igen. Bara ramen är värd det dubbla.
Hundrafemtio.
Såld till flintskallen.
En enastående lagtröja, buren i match, för 150 dollar.
Femtio dollar för alla foton av dig.
Okej.
Ja.
Tvåhundra dollar för vinkylaren i ditt kök.
Mitt kök där hemma? Nej, minst 300 dollar.
- Såld för 200. - Va?
Okej. Ja.
Det här går ju jättebra.
Vad mer vill ni... Jag har en massa baseballgrejor här.
Nån mer? Vem mer vill ha nåt?
Ni kan köpa den där stolen. Jag satt i den.
Oj, alltså! Tack för att ni kom.
Bra val, Izzy.
Det var inte ett val, Walter.
Som borgmästare måste jag stötta
vad det än är för larv vi samlar in pengar för.
Se på Cass. Född till ledare.
Hon kanske följer i dina fotsteg och blir borgmästare.
Över min döda kropp, tamejfan. Följa i mina fotsteg?
Jag är fortfarande i mina fotsteg, om jag får be.
God natt.
Läget, Frizzy? Önskas en sista åktur?
Nej tack. Och varför är du gondoljär?
Jag uppfyller min potential, bara.
- Fick du inte "krukmakare"? - Jo.
Jag ville bara skoja med Giorgio, och det var bara för lätt.
- Gjorde du det här? - Ja.
Jacob hade några tomma, och jag använde mammas vinylskärare.
Till och med hon glömde att jag fick "krukmakare".
Tja, hon är i sitt esse nu.
Men gärna det om hon vill klä upp sig
och leka prinsessa och flörta med lokala ungkarlar för en kväll.
Helt otroligt att du sålde alla dina grejor.
Vi hade aldrig nått vårt mål utan dig.
Salud.
Det var en historisk kväll.
Inte bara för att vi hade den första kvinnliga gondoljären
i restaurangens historia.
Vi skulle inte göra det här förrän de gör det i Venedig.
De har faktiskt gjort det i Venedig, för ett tag sen.
- Jag har aldrig varit där. - Inte jag heller.
Men jag skulle gärna vilja åka dit.
När jag läste en termin i Italien, kunde jag ha stannat för alltid.
Varför gjorde du inte det?
Jag kände att jag måste åka tillbaka för Dustys skull.
Hans mor var sjuk och vi ville gifta oss,
så att hon fick vara med ifall, du vet, hon inte klarade sig.
Och det gjorde hon, vilket är bra.
Sen fick vi Trina. Och sen...
Har du sett filmen Sliding Doors
med skådespelerskan Gwyneth Paltrow?
Nej. Men jag fattar.
Ibland undrar jag vad som hade hänt
om jag gått igenom en skjutdörr och inte blivit hockeyspelare.
Jag har aldrig berättat det här, men...
...när jag fick en permanent skada på min plockhand...
- Du har visst berättat det här. - Nej.
Det jag aldrig berättade var att skälet till
att jag körde så hårt på gymmet den kvällen
var att jag just hade hört att du och Dusty skulle gifta er.
Jag vet inte. Jag ville väl bara döva smärtan,
men den blev värre.
När jag fick kortet med "superstjärna"...
...uppträdde jag som om det är vad jag har varit länge.
Men sanningen är att jag inte har varit superstjärna på väldigt länge.
Jag hade min topp.
Jag gav upp allt.
Jag gav upp att vara ung, för jag måste bli proffs, trodde jag, och...
Sen var allt borta.
Borta på ett ögonblick.
Men jag skulle ge upp,
precis som min handske och mina lagtröjor och bollar,
mina signerade bollar...
Jag skulle ge upp allt för en chans att få vara med dig, Cass.
Hej.
Redo att åka hem?
Jadå. Ja.
Jag kommer, vännen.
- Vänta. Låt mig hjälpa dig i land. - Nej, Giorgio.
Grazie.
Hej. Hur gick det?
Du kom aldrig tillbaka.
Du skulle hämta is, och du bara lämnade mig där.
Förlåt mig.
Det är okej. Jag är inte ens arg.
Jag bara... Jag behövde dig verkligen där.
Hej, Cass. Jag vet att vi aldrig han prata färdigt...
- Giorgio, sluta nu. - ...men jag ville bara säga...
- Okej, men du måste veta att... - Giorgio. Sluta.
Det räcker.
BASERAD PÅ BOKEN SKAPAD AV M.O. WALSH
Undertexter: Bengt-Ove Andersson